Ухвала
Іменем України
 
15 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 161/18368/18
провадження № 61-8881ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно – експлуатаційного відділу міста Володимир – Волинський на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 
2021 року у складі судді Кирилюк В. Ф. та постанову Луцького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Шевчук Л. Я, Данилюк В. А., 
Киці С. І., за заявою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир – Волинський про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року у справі за позовом Квартирно – експлуатаційного відділу міста Володимир – Волинський до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя – Служба у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради, про виселення із приміщення гуртожитку без надання іншого житлового приміщення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень та вимог заяви
 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 
2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року, у задоволенні позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя – Служба у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради, про виселення із приміщення гуртожитку без надання іншого житлового приміщення відмовлено.
 
У грудні 2019 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року за нововиявленими обставинами.
 
Заяву мотивовано тим, що після ухвалення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року заявнику стало відомо, що відповідачі у справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 забезпечені постійним житлом із житлового фонду Міністерства оборони України. Зазначені обставини, йому столи відомі під час розгляду цивільної справи за позовом 
ОСОБА_3 до військової частини № НОМЕР_1 , третя особа - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, про поновлення на квартирному обліку. 27 листопада 2020 року на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський надійшла відповідь на відзив ОСОБА_3 , у якій останній підтвердив факт отримання ним однокімнатної квартири для постійного проживання сім`ї (у тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) за адресою: 
АДРЕСА_1 , яку він згодом залишив своїй дружині – ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_2 для проживання, що підтверджується довідкою від 18 лютого 2003 року № 26.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
 
Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, у задоволенні заяви Квартирно-експлуатаційного 
відділу міста Володимир-Волинський про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими у розумінні частини другої статті 423 ЦПК України. 
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир – Волинськийна ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 рокута постанову Луцького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк до 05 липня 2021 року для сплати судового збору.
 
У липні 2021 року до Верховного Суду надійшло платіжне доручення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський про сплату судового збору.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам заявника про те, що він не міг знати про наявність у відповідачів іншого житла, оскільки до 20 січня 2005 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський обслуговував лише Волинський гарнізон і не володів інформацією про військовослужбовців та членів їх сімей Луцького гарнізону. 20 січня 2005 року директивою Міністерства оборони України № Д 322/1/03 Луцька квартирно - експлуатаційна частина була розформована. З 2005 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський почав обслуговувати Луцький гарнізон. До 2021 року заявник не володів документами, які б підтверджували отримання відповідачами від Міністерства оборони України житла у м. Дубно. Крім того, зазначені відомості відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій помилково виходили з того, що зазначені обставини не є нововиявленими у розумінні частини другої статті 423 ЦПК України. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський обґрунтовував тим, щопід час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до військової частини № НОМЕР_1 , третя особа - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, про поновлення на квартирному обліку. 
27 листопада 2020 року на адресу Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський надійшла відповідь на відзив ОСОБА_3 , у якій останній підтвердив факт отримання ним однокімнатної квартири для постійного проживання сім`ї (у тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 , яку він згодом залишив своїй дружині – ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_2 для проживання, що посвідчується довідкою від 18 лютого 2003 року № 26.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
Нововиявлені обставини – це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
 
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. 
 
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. 
 
Обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. 
 
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. 
 
Частиною четвертою статті 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. 
 
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
 
Аналізуючи наведене, необхідно дійти висновку, що під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. 
 
Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
 
Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 23 червня 2021 року у справі 9901/424/18.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку, що відмовляючи у задоволенні заяви Квартирно – експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що обставини на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки заявник мав можливість доводити наявність підстав для виселення відповідачів з кімнати у гуртожитку, з огляду на наявність іншого житла, шляхом надання відповідних доказів чи подання клопотань про їх витребування, а отже не довів, що він не мав можливості надати зазначені докази до ухвалення судом рішення по суті спору, ураховуючи ще й ту обставину, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський почав обслуговувати Луцький гарнізон з 2005 року на обліку у якому перебував ОСОБА_4 .
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata – принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 
2008 року).
 
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника з ухваленими судовими рішенням, законність та обгрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.
 
Ураховуючи наведене, ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року та постанова Луцького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, ухвалені з дотриманням норм процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень. 
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно – експлуатаційного відділу міста Володимир – Волинський на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року та постанову Луцького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року за заявою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир – Волинський про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року у справі за позовом Квартирно – експлуатаційного відділу міста Володимир – Волинський до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя – Служба у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради, про виселення із приміщення гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        Г. І. Усик

 
І. Ю. Гулейков

 
О. В. Ступак