УХВАЛА

29 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 280/4550/20
адміністративне провадження № К/9901/25346/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду                        Кашпур О.В.  перевірив касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа - Державна судова адміністрація України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
09 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа - Державна судова адміністрація України, у якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення нарахування і виплати позивачу винагороди судді за квітень, травень, червень, липень та серпень 2020 року;
зобов`язати донарахувати і виплатити належну позивачу суму винагороди судді за квітень 2020 року в розмірі 10835,05 грн, за травень 2020 року в розмірі 28442,00 грн, за червень 2020 року в розмірі 28442,00 грн, за липень 2020 року в розмірі 28442,00 грн, за серпень 2020 року в розмірі 25597,80 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області виплатити належну ОСОБА_1 недоплачену суму винагороди судді за квітень 2020 року в розмірі 10835,05 грн, за травень 2020 року в розмірі 28442,00 грн, за червень 2020 року в розмірі 28442,00 грн, за липень 2020 року в розмірі 28442,00 грн, за серпень 2020 року в розмірі 25597,80 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів.  
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо зменшення нарахування і виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період квітень-серпень 2020 року та відмови нарахувати належну суму. В цій частині прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо зменшення нарахування і виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період квітень-серпень 2020 року. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
09 липня 2021 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року. Скаржник, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності   Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою      статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328    цього Кодексу підстави (підстав). 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу).
Так, відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Згідно із частиною третьою статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими; 3) справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені в судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу; 8) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Судове рішення не підлягає скасуванню з підстави, визначеної пунктом 7 цієї частини, якщо учасник справи, який подав касаційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
У касаційній скарзі відповідачне зазначив, які саме норми процесуального права, передбачені  частиною другою, третьою статті 353 КАС України, порушено судами під час розгляду справи, а отже не виклав підстави оскарження судових рішень. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Зміст касаційної скарги свідчить про те, що її аргументи зводяться до тлумачення норм права та незгоди із оскаржуваними судовими рішеннями, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені   статтею 341 КАС України.
Отже,  пославшись у касаційній скарзі на положення пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до  частини четвертої статті 328 КАС України, а тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. 
Зважаючи на те, що скаржнику повернуто касаційну скаргу, суд не вирішує клопотання про відстрочення сплати судового збору та поновлення строку на касаційне оскарження. 
Керуючись статтею  248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від                01 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від              29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа - Державна судова адміністрація України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                О.В. Кашпур