ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6610/21 Справа № 756/2131/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.,
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання – Євтодій К.С.
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «СЕВЕКО», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СЕВЕКО»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «СЕВЕКО» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року, яка постановлена суддею Літвіненко Н.А. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо складання повного тексту ухвали суду матеріали справи не містять,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «СЕВЕКО» (надалі ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СЕВЕКО» (надалі ТзОВ «Торговий дім «СЕВЕКО») про відшкодування шкоди.
В квітні 2021 року позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову О.М. проводити будь-які дії з примусового виконання за виконавчим листом №2/214/1180/15, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року.
В обґрунтування заяви вказано, що Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО», ТзОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» про визнання припиненими зобов`язання ОСОБА_2 перед ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2 379 000 гривень.
Позивач вважає, що предметом спору по даній справі є невизнання ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» зустрічної вимоги від 09 лютого 2018 року до первісного кредитора проти вимоги нового кредитора про зарахування зустрічних вимог відповідно до ст. 601, 603 Цивільного кодексу України.
Позивач ОСОБА_2 зазначає, що ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» виступає новим кредитором ОСОБА_2 на підставі укладеного між ТзОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» та ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» договору від 08 листопада 2016 року про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 2 379 000 гривень.
Проте, ОСОБА_2 є кредитором в зобов`язанні ТзОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» в сплаті вартості частини майна товариства на суму 5 495 600,00 гривень та одночасно є боржником іншого зобов`язання, в якому позивач не повернула ТзОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» безпідставно отримані грошові кошти на суму 2 379 000 гривень.
Після отримання позивачем повідомлення про заміну кредитора в зобов`язані, відповідно до ст. 603 Цивільного кодексу України, вона направила новому кредитору ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» свою зустрічну вимогу від 09 лютого 2018 року про зарахування зустрічних однорідних зобов`язань, що існували на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора.
Проте, новий кредитор ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» не визнає зустрічної вимоги ОСОБА_2 до первісного кредитора ТзОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» та за заявою до приватного виконавця проводить примусове виконання виконавчого листа №2/214/1180/15, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року про стягнення заборгованості на суму 2 379 000 гривень.
Наразі приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. проводяться виконавчі дії з примусового виконання судового рішення відповідно до винесених ним постанов, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 57398327 від 09 жовтня 2018 року, постанови про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 238265,40 грн. від 09 жовтня 2018 року; постанова про арешт майна боржника від 09 жовтня 2018 року.
На підставі вищевикладеного позивач вважає, що існує реальна загроза того, що поки вона буде відстоювати свої порушені права в судовому процесі, буде безпідставно і остаточно стягнуто з неї кошти з доходів та майна, оскільки у разі задоволення позовних вимог, її зобов`язання перед відповідачами будуть вважатися припиненими.
На підставі вищевикладеного позивач просила суд забезпечити позов шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову О.М. проводити будь-які дії з примусового виконання за виконавчим листом №2/214/1180/15, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позовузадоволено.
Забезпечено позов шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову Олександру Миколайовичу проводити будь-які дії з примусового виконання за виконавчим листом №2/214/1180/15, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу.
В апеляційній скарзі відповідач ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи.
Так, судом першої інстанції не враховано, що з моменту відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2/214/1180/15, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року минуло три роки, проте рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» не виконано, натомість боржником ОСОБА_1 вчиняються умисні дії, направлені не лише на невиконання рішення суду, а і перешкоджання їх виконанню.
Також на думку ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО», позивач не обґрунтувала, а суд першої інстанції не перевірив у чому полягають об`єктивні ризики чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про відшкодування шкоди.
При цьому, відповідач ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції задовольнив забезпечення позову способом не передбаченим нормою ст. 150 ЦПК України 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що ухвала суду першої інстанції прийнята без порушення норм процесуального та матеріального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» - Кіщак А.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, позивача ОСОБА_1 , в режимі відеоконференції, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах вимог заяви про забезпечення позову та доводів апеляційної скарги, відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО», колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО», ТзОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» про відшкодування шкоди.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. від 09 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №214/9128/14-ц, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Торговий Дім «СЕВЕКО» грошових коштів в загальній сумі 2 379 000 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654 грн. (а.с. 6-7).
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року у цивільній справі 214/9128/14-ц замінено стягувача ТзОВ «Торговий Дім «СЕВЕКО» у виконавчому провадженні на його правонаступника ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» (а.с. 6).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. від 09 жовтня 2018 року в рамках виконавчого провадження №57398327 накладено арешт майна боржника на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 2 620 919,4 грн.(а.с. 4-5).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. від 10 жовтня 2018 року в рамках виконавчого провадження №57398327 накладено арешт на майна боржника, а саме: садовий будинок, загальною площею 392,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер:8000000000:78:422:0017, площею 0,1га, цільове призначення:для ведення підсобного сільськогогосподарства, для ведення садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 2 620 919,4 грн. (а.с. 17-18).
Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач як на підставу забезпечення позову посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що задля збереження майнового стану позивача та з огляду на строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, що може завдати матеріальних та інших збитків останній, суд вважав за доцільне забезпечити позов шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову О.М. проводити будь-які дії з примусового виконання за виконавчим листом №2/214/1180/15, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для запобігання заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам працівникам позивача до набрання законної сили судовим рішенням у справі.
Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
На стадії виконавчого провадження виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду, прирівнюється до напису нотаріуса.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №524/188/18.
Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи, позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначила, що предметом спору по даній справі є невизнання ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» зустрічної вимоги від 09 лютого 2018 року до первісного кредитора ТзОВ «Торговий Дім «СЕВЕКО» проти вимоги нового кредитора про зарахування зустрічних вимог відповідно до ст. 601, 603 Цивільного кодексу України.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. від 09 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №214/9128/14-ц, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Торговий Дім «СЕВЕКО» грошових коштів в загальній сумі 2 379 000 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654 грн. (а.с. 6-7).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. від 09 жовтня 2018 року в рамках виконавчого провадження №57398327 накладено арешт майна боржника на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 2 620 919,4 грн.(а.с. 4-5).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. від 10 жовтня 2018 року в рамках виконавчого провадження №57398327 накладено арешт на майна боржника, а саме: садовий будинок, загальною площею 392,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер:8000000000:78:422:0017, площею 0,1га, цільове призначення:для ведення підсобного сільськогогосподарства, для ведення садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 2 620 919,4 грн. (а.с. 17-18).
При цьому, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених зазначеною статтею. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Законом України «Про виконавче провадження» передбачений загальний порядок виконання виконавчих документів, в тому числі і напису нотаріуса.
Тобто, на стадії виконавчого провадження виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду, прирівнюється до напису нотаріуса.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №524/188/18.
Колегія суддів вважає, що заборона приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову О.М. проводити будь-які дії з примусового виконання за виконавчим листом №2/214/1180/15, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу рішення суду, яке набрало законної сили та відповідно до ст. 18 ЦПК України підлягає виконанню, що є недопустимим.
Отже, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.
Також, позивачем всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову, а саме заборона приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову О.М. проводити будь-які дії з примусового виконання за виконавчим листом №2/214/1180/15, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року може унеможливити або істотно ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, які пов`язані виключно з визнанням припиненими зобов`язання  ОСОБА_2  перед ТзОВ «Компанія «СЕВЕКО» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2 379 000 гривень, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не обґрунтувала, а суд першої інстанції не перевірив у чому полягають об`єктивні ризики чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про відшкодування шкоди заслуговують на увагу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена без дотримання норм процесуального права щодо встановлення обставин, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно квитанції №89047597  від 14 травня 2021 року ТзОВ«Компанія «СЕВЕКО» сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги 2270 грн., (а.с.29), який відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь ТзОВ«Компанія «СЕВЕКО», оскільки рішення суду ухвалено на їх користь.
Керуючись ст.ст. 367, 368, ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «СЕВЕКО» – задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року скасувати та прийняти нову ухвалу.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову О.М. проводити будь-які дії з примусового виконання за виконавчим листом №2/214/1180/15, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 07 листопада 2016 року- відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «СЕВЕКО» судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень за подачу апеляційної скарги. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: