ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 вересня 2021 року           справа №360/4462/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В.,  розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 р.  у справі  № 360/4462/20 (головуючий І інстанції Т.В. Смішлива)   за позовом   ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації  про  визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                        ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації  (далі – відповідача, УСЗН), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Управляння соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації, у вигляді повідомлення щодо розрахунку суми переплачених коштів, яким ОСОБА_1 повідомлено про суму повернення в розмірі 67720,58 грн сплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; зобов`язати відповідача включити ОСОБА_1  в списки осіб, які мають право на призначену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання з 03 червня 2017 року по 02 березня 2019 року.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року позов відмовлено у задоволені позовних вимог. 
Позивач, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не врахував, що позивач оскаржував рішення відповідача про відмову в призначенні допомоги та повідомлення від 02.04.2019 про перерахунок державної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі та необхідність повернення переплачених сум в розмірі 67720,58 грн. Суд не звернув увагу, що в рішенні відповідача не наведено  необґрунтованих законних підстав прийняття рішення. Суд не врахував, що придбане нерухома майно розташоване на території (входять до району) проведення (здійснення) антитерористичної операції. 
Від представника відповідача до суд надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.
ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , , є внутрішньо переміщеною особою (арк. спр. 8-9, 17, 75, 130).
17 листопада 2014 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (арк. спр. 76).
Рішенням відповідача від 25 листопада 2014 року ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання з 17 листопада 2014 року по 16 травня 2015 року (арк. спр. 77).
13 липня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати адресної допомоги, оскільки обставини для її виплати не змінилися (арк. спр. 78).
Рішенням відповідача від 15 липня 2015 року ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання з 13 липня 2015 року по 12 січня 2016 року (арк. спр. 79).
05 лютого 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати адресної допомоги, оскільки обставини для її виплати не змінилися (арк. спр. 80).
Рішенням відповідача від 10 лютого 2016 року ОСОБА_1  призначено допомогу на проживання з 05 лютого 2016 року по 04 серпня 2016 року (арк. спр. 81).
29 серпня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати адресної допомоги, оскільки обставини для її виплати не змінилися (арк. спр. 82).
Рішенням відповідача від 05 вересня 2016 року ОСОБА_1  призначено допомогу на проживання з 29 серпня 2016 року по 27 лютого 2017 року (арк. спр. 83).
01 березня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати адресної допомоги, оскільки обставини для її виплати не змінилися (арк. спр. 84).
Рішенням відповідача від 16 березня 2017 року ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання з 01 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року (арк. спр. 85).
01 вересня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати адресної допомоги, оскільки обставини для її виплати не змінилися (арк. спр. 86).
Рішенням відповідача від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року (арк. спр. 87).
01 березня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати адресної допомоги, оскільки обставини для її виплати не змінилися (арк. спр. 88).
Рішенням відповідача від 28 березня 2018 року ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2018 року (арк. спр. 89).
03 вересня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати адресної допомоги, оскільки обставини для її виплати не змінилися (арк. спр. 90).
Рішенням відповідача від 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання з 03 вересня 2018 року по 02 березня 2019 року (арк. спр. 91).
28 лютого 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати адресної допомоги, оскільки обставини для її виплати не змінилися (арк. спр. 92).
Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19 березня 2019 року на підставі Договору купівлі - продажу 28 січня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбано у власність (частка власності у кожного): житловий будинок 73,5 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_2 (арк. спр. 93-94).
Рішенням відповідача від 21 березня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання з таких підстав: сім`я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО (арк. спр. 96), та повідомлено про відмову у наданні зазначеної допомоги (арк. спр. 97).
Відповідно до повідомлення про перерахунок державної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі від 02 квітня 2019 року, за період з 03 червня 2017 року по 02 березня 2019 року у розмірі 67720,58 грн підлягають поверненню до державного бюджету (арк. спр. 98-99).
Відповідно до витягу з протоколу № 23 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02 жовтня 2019 року позивачу відмовлено в призначення соціальних виплат (арк. спр. 16).
Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 19 лютого 2020 року у справі № 409/1648/19, залишеним без зміни постановою Луганського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, з позивача стягнуто на користь відповідача суму надміру сплачених державних коштів у розмірі 67720,58 грн (арк. спр. 102-105, 106-109).
За даними з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалами Верховного Суду від 04 серпня 2020 року (http://reestr.court.gov.ua/Review/90850401) та від 16 вересня 2020 року (http://reestr.court.gov.ua/Review/91614285) у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та представника - адвоката Пустовойтова Р.Ю. на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 19 лютого 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченої адресної допомоги відмовлено.
13 серпня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявами, зокрема, що надання рішення про стягнення суми сплаченої соціальної допомоги (арк. спр. 10-13, 112).
Листом № 2532 від 31 серпня 2020 року відповідачем повідомлено позивача про розгляд звернень та про розрахунок суми переплачених коштів внаслідок надання недостовірної інформації (арк. спр. 14-15, 114), який отримано ОСОБА_1 07 вересня 2020 року (арк. спр. 115).
Відповідно до виписки з ІСОІ ВПО ОСОБА_1 взято на облік з 17 листопада 2014 року та дотеперішнього часу позивач перебуває на обліку (арк. спр. 131).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 360/2118/19 апеляційну скаргу задоволено частково; рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у справі № 360/2118/19 - скасовано; прийнято нову постанову; позов задоволено частково судом; визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 21 березня 2019 року про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано повідомлення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області ОСОБА_1 ; зобов`язано Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, від 28 лютого 2019 року з урахуванням висновків суду; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі № 360/362/20, залишеним без зміни постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2019 року, прийняте за заявою ОСОБА_1 від 28 лютого 2019 року про відмову в призначенні їй та членам її сім`ї щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; зобов`язано Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області призначити ОСОБА_1 та членам її сім`ї за заявою від 28 лютого 2019 року щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", за період з 28 лютого 2019 року по 28 серпня 2019 року та виплатити заборгованість.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що  складання повідомлення від 02 квітня 2019 року про перерахунок державної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі, направлення відповідачем на адресу позивача листа від 31 серпня 2020 року № 2532, не тягне для позивача будь-яких наслідків, не порушує права позивача та не породжує для позивача правових наслідків. Правомірність вимоги, зазначеної в листі та правильність обчислення сум перевіряє суд, який розглядає справу щодо стягнення сум, що і було здійснено Білокуракінським районним судом Луганської області під час розгляду справи № 409/1648/19.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, (далі - грошова допомога) визначений Порядком № 505 (пункт 1).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (у редакції на 03.06.2017), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 .
Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 “Про облік внутрішньо переміщених осіб” .
Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку.
Уповноважений банк приймає від уповноваженого представника сім`ї документи, необхідні для отримання грошової допомоги у разі відкриття поточного рахунка (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо виплата грошової допомоги раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку).
За пунктом 2 Порядку № 505 (у редакції Постанови КМ № 713 від 05.09.2018 чинній на час здійснення розрахунку), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Згідно до пункту 3 Порядку № 505 (у редакції на 03.06.2017), грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім`ї); для осіб з інвалідністю - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).
Загальна сума допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 2 400 гривень.
Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією компетентного органу.
Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.
За пунктом 3 Порядку № 505 (у редакції Постанови КМ № 15 від 17.01.2018 та КМ № 548 від 11.07.2018), грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема: для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї).
Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.
Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.
Пункт 8 Порядку № 505 передбачає, що уповноважені органи: протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї; подають щомісяця до 10 та 20 числа заявки про потребу в коштах на виплату грошової допомоги структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрацій.
У заявках зазначається кількість сімей, яким призначено грошову допомогу, та загальна сума такої допомоги.
Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрацій подають до Мінсоцполітики узагальнену заявку в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
Інформація про призначення грошової допомоги вноситься уповноваженими органами до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати грошову допомогу на себе та членів сімї, з дня звернення з заявою за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно.
Згідно пункту 6 Порядку № 505 (у редакції на 03.06.2017), грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Постановою КМ № 548 від 11.07.2018 пункт 6 доповнено: Грошова допомога не призначається на члена сім`ї: який перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, психоневрологічному інтернаті, будинку-інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальному будинку-інтернаті системи соціального захисту населення; який перебуває на повному державному утриманні в школі-інтернаті, закладі спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю; який відбуває покарання в місцях позбавлення волі.
Згідно пункту 6 Порядку № 505 (у редакції  Постанови КМ № 713 від 05.09.2018), грошова допомога не призначається у разі, зокрема, коли: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.
Суд зазначає, що вищенаведеною нормою на час призначення та виплати грошової допомоги з 03 червня 2017 року по 02 березня 2019 року, встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у її призначенні, зокрема, володіння будь-яким з членів родини житловим приміщенням, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.
За положенням п. 10 Порядку № 505, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. 
За положенням п. 11 Порядку № 505, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.
Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу.
У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.
Отже, уповноважені органи мають право перевіряти достовірність документів поданих для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. У разі виявлення обставин, що виплати грошової допомоги, внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, суми надміру виплаченої допомоги повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення такі сум стягуються у судовому порядку.
Системний аналіз положень Порядку № 505, дає підстави для висновку, що вимога уповноваженого органу про повернення надміру виплачених сум грошової допомоги, не є рішенням в розумінні Порядку № 505, яке спричиняє для особи правові наслідки, а є лише підставою, у разі відмови, для подальшого звернення до суду та стягнення відповідних сум.
Отже, повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Виявлені збитки не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення відповідача, оскільки вони відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Оскаржуване повідомлення не створює жодних правових наслідків для позивача, а тому не може порушувати його права чи інтереси.
У постанові від 29 серпня 2018 року у справі №219/5238/17 (провадження №11-593апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вимоги позивача не підлягають розгляду як у порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання протиправним та скасування рішення про затвердження акта щодо визначення й відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також розміру таких збитків, завданих внаслідок користування земельною ділянкою, сам собою не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Суд виходив з того, що повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Виявлені збитки не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення відповідача, оскільки вони відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Оскаржуване рішення не створює жодних правових наслідків для позивача, а тому не може порушувати його права чи інтереси.
Матеріали справи свідчать, що позивачем оскаржується виключно повідомлення від 02 квітня 2019 року про перерахунок державної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі та необхідність повернення переплачених сум в розмірі 67720,58 грн (арк. спр. 98-99).
Суд зазначає, що відповідачем не приймалось рішень про відмову в призначенні допомоги в період з 03 червня 2017 року по 02 березня 2019 року. 
Як свідчать матеріали справи, після виявлення обставин визначених пункті 6 Порядку № 505, відповідачем було складено повідомлення від 02 квітня 2019 року про перерахунок державної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі та необхідність повернення переплачених сум в розмірі 67720,58 грн., яке надіслано листом від 31 серпня 2020 року № 2532.
Зазначене повідомлення, як вже зазначалось, стало підставою для звернення відповдіача до суду та стягнення переплачених коштів  у судовому порядку. 
Правомірність вимоги, зазначеної в листі та правильність обчислення сум, було предметом судового дослідження при розгляді справу щодо стягнення з позивача сум Білокуракінським районним судом Луганської області у справі № 409/1648/19.
Отже, повідомлення від 02 квітня 2019 року, не є рішенням відповідача в розумінні Порядку № 505, яке спричинило для позивача правові наслідки, носить виключно інформаційний характер.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 227/2015/17.
Суд не приймає посилання  позивача на оскарження рішення відповідача про відмову в призначенні допомоги, оскільки як зазначалось такого рішення не приймалось. Крім того, позивачем таких вимог у позові не заявлено. 
На підставі викладеного, суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Управляння соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації, у вигляді повідомлення щодо розрахунку суми переплачених коштів, яким позивача повідомлено про суму повернення в розмірі 67720,58 грн сплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача включити позивача в списки осіб, які мають право на призначену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання з 03 червня 2017 року по 02 березня 2019 року, суд зазначає наступне.
Частинами 1 та 2 статті 4-1 Закону № 1706 визначено, що Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб.
Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України.
Центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, є відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Умови створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначає Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 646 (далі - Порядок № 646).
Пунктом 2 Порядку № 646 визначено, що база даних - автоматизований банк відомостей, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними. Відповідальним за забезпечення формування та ведення бази даних є Мінсоцполітики.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 646 інформація до бази даних вноситься структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - уповноважені органи) в електронній формі на підставі поданої внутрішньо переміщеною особою заяви, форму якої затверджує Мінсоцполітики.
Якщо інформація про внутрішньо переміщену особу вноситься до бази даних уперше, автоматично формується унікальний номер запису, який відображається в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка), згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669).
Пунктом 7 Порядку № 646 визначено, що внутрішньо переміщеній особі може бути відмовлено у внесенні інформації до бази даних у разі: відсутності обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначених у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; наявності у державних органів відомостей про подання для отримання довідки завідомо неправдивих відомостей;  втрати документів, що посвідчують особу (до їх відновлення); відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутності доказів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначених частиною 7 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб";  отримання доказів, наданих для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", які не підтверджують такого факту. 
Системним аналізом вищевикладених норм чинного законодавства встановлено, що Законом № 1706-VII, Порядком № 509 та Порядком № 646 визначено вичерпний перелік підстав, з яких може бути відмовлено особі, зокрема у внесенні відповідної інформації до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Крім того, зі змісту положень вищевказаних актів вбачається, що інформація щодо нарахування та виплату вказаних сум в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб не вноситься.
Матеріали справи свідчать, що позивач перебуває на обліку та на даний час внесена до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб з 17 листопада 2014 року (арк. спр. 131). 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем з 03 червня 2017 року по 02 березня 2019 року не приймалось рішень щодо виключення позивача з бази даних.
На підставі викладено, суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог і в цій частині.
Стаття 316 КАС України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 309, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                          ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 р.  у справі  № 360/4462/20 - залишити без задоволення.
Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 р.  у справі  № 360/4462/20- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 15 вересня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                       І.В. Геращенко

                                                                                                                І.В. Сіваченко