ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 р.	Справа № 524/3932/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Комарова Владислава Анатолійовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.06.2021 р. (ухвалене суддею Нестеренко С.Г.)  по справі № 524/3932/21 за позовом              ОСОБА_1  до             Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,   Інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Комарова Владислава Анатолійовича                  про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
  ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Комарова В.А., в якому просив: визнати  протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване  не в автоматичному режимі  серії ЕАН  № 4098309 від 21.04.2021 р. про накладення адміністративного стягнення  у вигляді штрафу 510 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення.  
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.06.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Комарова В.А. від 21.04.2021 р. серії ЕАН № 4098309 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодекс України про адміністративні правопорушення (в подальшому - КУпАП),  та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.;  закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати  по сплаті судового збору  в розмірі 454 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 500 грн. 
Не погодившись із рішенням суду першої  інстанції, відповідач - інспектор роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенант поліції Комаров В.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.06.2021 р.  та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні  позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, вимог КУпАП; Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому - КАС України) та на не відповідність висновків суду обставинам справи. 
Позивач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про  дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, позивач  просив розгляд справи  проводити за його відсутністю та відсутністю його представника. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2  ст. 313 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове  засідання  всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Згідно із  ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги  не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 21.04.2021 р. інспектором роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Комаровим В.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4098309, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі  510 грн. за ч.  2 ст. 122 КУпАП за те, що він 21.04.2021 р. о 07:58 год., керуючи  транспортним засобом KIA OPTIMA, державний номер НОМЕР_1 , в м. Кременчук, пров. 1-й Парковий, 9 Б, здійснив проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонний жовтий сигнал світлофора та, зупинившись на вимогу працівника поліції, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив  п.п. «б» п. 9.9  Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (в подальшому - Правила).
Не погоджуючись із вищевказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи  позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова складена відповідачем з порушенням  вимог чинного законодавства. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до п.п. «ґ» п. 8.7.3 Правил, жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до «ґ» пп. 9.1  ПДР України, увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.
Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом (п. 9.2  Правил). 
Відповідно до п.п. «б» п. 9.9 Правил, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. Крім того, зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно  із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Судовим розглядом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21.04.2021 р. о 07:58 год., керуючи  транспортним засобом KIA OPTIMA, державний номер НОМЕР_1 в м. Кременчук, пров. 1-й Парковий, 9 Б, проїхав перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора та, зупинившись на вимогу працівника поліції, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію чим порушив п.п. «ґ» п. 8.7.3 та п.п. «б» п. 9.9  Правил.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, в порушення  ст. 283 КУпАП, не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 р. (справа № 337/3389/16-а), від 31.01.2019 р. (справа 464/2309/17), від 13.02.2020 р. (№ 524/9716/16-а). 
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції  вважає, що  постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4098309 від 21.04.2021 р. складена з порушенням  норм статті 283 КУпАП, оскільки, у разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а постанова у справі про адміністративне правопорушення не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до  вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.06.2021 р.  - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 77, 243, 271, 286, 308, 316, 322, 325, 326,  328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Комарова Владислава Анатолійовича  залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.06.2021 р. по справі № 524/3932/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.  

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова