УХВАЛА
Іменем України
 
29 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 347/886/16
провадження № 61-12386ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 08 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у частині судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 
до Приватного підприємства «Прикарпатський Експрес» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 червня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПП «Прикарпатський Експрес» на користь ОСОБА_1 
72 846,66 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні. У решті позову відмовлено. Стягнуто 840,80 грн судового збору та 6 000,00 грн за надання правової допомоги.
 
25 червня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся 
до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, 
в якій просив здійснити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку 
з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме - стягнути 
з ПП «Прикарпатський Експрес» на користь ОСОБА_1 витрати 
на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
 
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат.
 
24 липня 2021 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу 
на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 08 липня 2021 року.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями 
від 26 липня 2021 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою тавідмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним 
і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної ухвали апеляційного суду.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані 
з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану 
зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, 
за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі 
№ 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних 
з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
 
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:
- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);
- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних 
із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, 
а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
 
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила відповідну заяву.
 
Оскільки на підтвердження витрат про надання правничої допомоги представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , надано лише копію додатку 
№ 2 до Договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2020 року 
та копію акта № 3 обсягу наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2020 року, однак не надано доказів оплати таких витрат (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення із відміткою банку або іншого банківського документа, касових чеків), апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції.
 
Із касаційної скарги, убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 08 липня 2021 року.
 
Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 08 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у частині судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Прикарпатський Експрес» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку 
та видачі трудової книжки при звільненні.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити  ОСОБА_1 .
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                      В. М. Коротун
 
                                                                                                                      М. Є. Червинська