ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року	                        Львів	Справа № 460/2580/20 пров. № А/857/7233/21 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Іщук Л.П., Хобор Р.Б., 
з участю секретаря судових засідань                                          Волошин М.М.,                              
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення за наслідками розгляду апеляційних скарг Рівненської обласної державної адміністрації на рішення від 08 лютого 2021 року, додаткове рішення від 26 лютого 2021 року та ухвалу від 26 лютого 2021 року Рівненського окружного адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації, Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації про скасування розпорядження, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі № 460/2580/20 позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 24 березня 2020 року №37 дск-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації від 25 березня 2020 року №64-к «Про проведення розрахунку та видачу трудової книжки ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації з 25 березня 2020 року. Стягнено з Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 березня 2020 року по 08 лютого 2021 року у сумі 159 195,48 грн. 
Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі було частково задоволено заяву представника позивача та стягнено на користь ОСОБА_1 солідарно за рахунок бюджетних асигнувань ОДА і Управління витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00грн. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року апеляційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації залишено без задоволення, а рішення від 08 лютого 2021 року та додаткове рішення від 26 лютого 2021 року Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/2580/20 – без змін.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 було задоволено. Виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа №1, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 10 лютого 2021 року у справі №460/2580/20, а саме: у графі «боржник» замість «Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації (вул.16 Липня, буд.38, м.Рівне, 33028, код ЄДРПОУ 02013136)» зазначено «Рівненська обласна державна адміністрація (майдан Просвіти, буд.1, м.Рівне, 33028, код ЄДРПОУ 13986712)».
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року апеляційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації задоволено частково. Скасовано ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 460/2580/20 про виправлення помилки у виконавчому листі та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі №1 задоволено. Виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа № 1, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 10 лютого 2021 року у справі №460/2580/20. Зобов`язано  зазначити у графі «боржник» замість «Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації (вул.16 Липня, буд.38, м.Рівне, 33028, код ЄДРПОУ 02013136)» – «Рівненська обласна державна адміністрація (майдан Просвіти, буд.1, м.Рівне, 33028, код ЄДРПОУ 13986712)».
02 червня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку подав апеляційному суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питань розподілу судових витрат, у якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської обласної державної адміністрації на його користь 20000 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.
Рівненська обласна державна адміністрація подала апеляційному суду клопотання у порядку частини 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства, у якому просила зменшити заявлений позивачем розмір витра на оплату правничої допомоги, за стосувавши принцип співмірності.
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.
Вирішуючи по суті вимоги заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).
У відзиві на апеляційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації від 11 травня 2021 року позивачем заявлено про подання доказів на підтвердження понесених ним витрат на правничу (правову) допомогу у справі у суді апеляційної інстанції впродовж 5-ти днів з моменту ухвалення рішення суду. 
Приписами частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Заяву про винесення додаткового судового рішення на підставі пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства з питань судових витрат подано позивачем 31 травня 2021 року з долученням доказів про понесені судові витрати. 
Питання судових витрат під час розгляду та вирішення адміністративної справи регламентовано статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 132 КАС встановлено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, вказаною нормою передбачено можливість стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не всіх понесених протилежною стороною судових витрат, а лише тих, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу.
Приписами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що хоча витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави), законом все ж передбачено їх розподіл між сторонами за результатами розгляду справи. 
Оцінюючи правомірність вимоги, викладених у заяві ДП, щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню, апеляційний суд виходить із такого. 
Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до положень частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
На виконання вимог статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційному суду було надано договір про надання правової допомоги від 21 квітня 2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Скорпіон», додаткова угода № 1 від 30 квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги, додаткова угода № 2 від 07 травня 2021 року до договору про надання правової допомоги, акт передачі-прийняття наданої правничої допомоги до договору від 21 квітня 2021 року з описом вказаних послуг та розрахунком витраченого часу, рахунок № 1 від 28 травня 2021 року на суму 20000 грн.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відтак, апеляційний суд вважає за доречне врахувати правову позицію, викладену Європейським судом з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (рішення від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, п. 269), де оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30).
У пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) Європейський суд з прав людини вказував, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
Окрім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Аналізуючи надані ОСОБА_1 докази на підтвердження його витрат на професійну правничу суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Відповідно до акту передачі-прийняття наданої правової допомоги адвокатом Дяденчуком А.І. на вивчення аналізу та юридичної оцінки документів, наданих клієнтом, аналіз законодавства та судової практики, узгодження з клієнтом правової позиції, написання та подання до суду відзивів на апеляційні скарги витрачено 21 годину.
На думку апеляційного суду витрачений час є завищеним з огляду на таке.
Адвокат Дяденчук А.І. представляв інтереси позивача під час розгляду справи у суді першої інстанції, а тому був обізнаний з матерілами справи, рішеннями суду, законодавством та судовою практикою у подібних правовідносинах. Окрім того, відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду фактично дублює заяву про стягення судових витрат, відзив на апеляціну скаргу на ухвалу суду про виправляння описки у виконавчому листі теж практично дублює заяву про виправлення описки та складається з двох аркушів.
Попри те, у згаданому акті передачі-прийняття наданої правової допомоги адвокатом зазначено про витрату 10 год 30 хв на підготовку до розгляду апеляційних скарг, прибуття до суду апеляційної інстанції та надання правової допомоги клієнту під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Водночас, як свідчать матеріалів справи, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Дяденчук А.І. участі не приймав.
Відтак, на думку апеляційного суду, розмір вказаних витрат не відповідає фактичним обставинам та є суттєво завищеним.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим та достатнім буде розмір відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи адвокатським об`єднанням «Скорпіон» у сумі 3000 грн.
Підсумовуючи наведене, на думку апеляційного суду, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської обласної державної адміністрації, як суб`єкта владних повноважень, слід стягнути 3000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 241, 243, 250, 252, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської обласної державної адміністрації (ідентифікаційний код 02013136, майдан Просвіти, 1, м. Рівне, 33028) 3000 (три тисячі) грн 00 коп судових витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Р. Б. Хобор  	

Додаткова постанова у повному обсязі складена 29 липня 2021 року.