ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 754/5199/17                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: О.В. Грегуль

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 вересня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Бєлової Л.В., Безименної Н.В.
за участю секретаря                               Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві    про визнання відмови протиправною, -

В С Т А Н О В И Л А:
19.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років, викладеної у листі відповідача від 24.02.2017 року № 3366/09 і зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від місячного заробітку, без обмеження його максимального розміру, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 09.02.2017 року № 18-85зн, здійснити виплату пенсії в повному обсязі, починаючи з 01.03.2017 року та здійснити виплату різниці в пенсії за минулий час за 12 місяців, починаючи з 01.03.2016 року.   
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2017 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років, викладеної у листі Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.02.2017 року № 3366/09 і зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1  пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від місячного заробітку, без обмеження його максимального розміру, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 09.02.2017 року № 18-85зн, здійснити виплату пенсії в повному обсязі, починаючи з 01.03.2017 року та здійснити виплату різниці в пенсії за минулий час за 12 місяців, починаючи з 01.03.2016 року.
15.06.2021 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а саме - постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням вищевказаного рішення у даній справі та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2017 по справі № 754/5199/17.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року у справі № 754/5199/17. Задовольнити клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в порядку ст. 382 КАС України. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2017 року по справі № 754/5199/17 протягом одного місяця з дня набрання ухвалою про це законної сили. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки при постановленні рішення у справі судовий контроль у справі № 754/5199/17 не встановлювався, тому підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю у порядку статті 382 КАС України відсутні.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що законодавством передбачено право суду, а не обов`язок встановлювати судовий контроль про виконання судового рішення.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Процедура судового контролю у рамках адміністративного судочинства визначена   статтею 382 КАС України.
Відповідно до частини першої-другої   статті 382 КАС України   суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої   статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того,   статтею 370 КАС України   визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що при постановленні рішення судовий контроль у справі не встановлювався та законодавством передбачено право суду, а не обов`язок встановлювати судовий контроль про виконання судового рішення.
Також, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31.10.2019 у справі №820/1560/17 та від 07.11.2019 року у справі №361/11754/13-а, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції можуть лише під час прийняття рішення у справі.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом саме контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.
Як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 340/962/19: «…клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі. Отже, позивача не позбавлено можливості звернутися із клопотанням про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання».
Таким чином, під час вирішення питання про наявність підстав для встановлення судового контролю, суд має надати правову оцінку доводам позивача, зокрема, щодо невиконання відповідачем - суб`єктом владних повноважень рішення суду, яке набрало законної сили.
Колегія суддів звертає увагу, що з 15 грудня 2017 року з набранням чинності нової редакції   КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Отже, висновок суду першої інстанції щодо можливості встановлення судового контролю лише на стадії ухвалення рішення - є помилковим.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду клопотання про встановлення судового контролю судом першої інстанції не було надано правової оцінки доводам заявника в частині невиконання суб`єктом владних повноважень постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року.
Жодної оцінки щодо виконання відповідачем постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2017 року судом першої інстанції надано не було.
Наведене свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Колегія суддів ураховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в ухвалі від 20 червня 2018 року по справі №800/592/17, якою клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року було задоволено.
Відповідно до вимог частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Разом з тим, положеннями частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено виключну підсудність питання про встановлення судового контролю, а саме суду, який ухвалив судове рішення.
Оскільки, рішення по суті спору ухвалено Деснянським районним судом м. Києва, тому виключно до компетенції цього суду віднесено питання про встановлення судового контролю за виконанням такого судового рішення.
Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Сергійчук О.Л., від 15.06.2021 року вх.28614.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року - скасувати.
Справу направити до Деснянського районного суду м. Києва для продовження розгляду клопотання ОСОБА_1 від 15.06.2021 року вх. 28614.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          Л.В. Бєлова

                                                                                                    Н.В. Безименна