КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
       Єдиний унікальний номер справи: 369/16176/20             Головуючий у суді першої інстанції: Волчко А.Я.
       Номер провадження: 22-ц/824/4379/2021                         Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И 
 
15 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі - Качалабі О.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року у цивільній справі про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобков Олександр Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна про визнання незаконними рішень про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та скасування відповідних записів, - 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У Києво-Святошинський районний суд Київської області звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» (далі - ТОВ «ФК «Інвестстандарт»), ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобков О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. про визнання незаконними рішень про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та скасування відповідних записів.
В подальшому, позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , 
- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1162 га. кадастровий номер 3222484001:01:013:0042, 
- земельну ділянку за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, село Крюківщина, загальною площею 0,1170 га., кадастровий номер 3222484001:01:013:0073 
- заборонити ТОВ «ФК «Інвестстандарт», ОСОБА_2 , приватному нотаріусу Васильківського районного нотаріального округу, Київської області Бобкову О.В.,  приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та іншим третім особам вчиняти будь-які дії, в тому числі нотаріальні, реєстраційні, відносно відчудження будь-яким третім особам, а також прав передачі, прав користування, розпорядження житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1162 га., кадастровий номер 3222484001:01:013:00.42, земельною ділянкою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Крюківщина, загальною площею 0,1170 га., кадастровий номер 3222484001:01:013:0073.
Вказана заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок та земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , заборони вчиняти будь-які дії щодо розпорядження вказаним нерухомим майном може ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення про задоволення позову, оскільки вже на даний час ТОВ «ФК «Інвестстандарт», згідно договору купівлі продажу відчужило будинок та земельну ділянку. А ОСОБА_2 ,  в свою чергу, вважаючи себе повноправним власником всього майна здійснив дії з пошкодження майна та самого будинку.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від                 31 грудня 2020 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1  про забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі,  просила ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначила, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року постановлена з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції не повно та всебічно досліджено обставини справи, не надано належної оцінки доказам, які є в справі.
Наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу, учасники справи не скористалися.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 рокув частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні вимог щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно скасуваннюз наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову, Києво-Святошинський районний суд Київської області виходив з того, що заявником не доведено тієї обставини, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За правилами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року  № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
В ст.41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Судовий захист повинен бути ефективним, що вимагає ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Також слід зазначити, що ст. 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому,  відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При здійсненні судочинства, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір пов`язаний з реєстрацією права власності на нерухоме майно, зокрема щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1162 га., кадастровий номер 3222484001:01:013:0042; земельної ділянки за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, село Крюківщина, загальною площею 0,1170 га., кадастровий номер 3222484001:01:013:0073.
З огляду на те, що ТОВ «ФК «Інвестстандарт» вчинено дії щодо відчуження спірного майна на користь ОСОБА_2 , невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.
Враховуючи предмет позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, колегія суддів вважає, що Києво-Святошинський районний суд Київської області дійшов помилкового висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту.
На думку колегії суддів, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті є достатнім засобом забезпечення позову та слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача у разі задоволення позовних вимог, а також не призведе до обмеження прав сторін.
При цьому, на думку колегії суддів, обґрунтованих доводів, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборонити ТОВ «ФК «Інвестстандарт», ОСОБА_2 , приватному нотаріусу Васильківського районного нотаріального округу, Київської області Бобкову О.В.,  приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та іншим третім особам вчиняти будь-які дії, в тому числі нотаріальні, реєстраційні, відносно відчудження будь-яким третім особам, а також прав передачі, прав користування, розпорядження житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1162 га., кадастровий номер 3222484001:01:013:00.42, земельною ділянкою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Крюківщина, загальною площею 0,1170 га., кадастровий номер 3222484001:01:013:0073 заявником не наведено.
За таких обставин, ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії є законною та обґрунтованою, тому в цій частині ухвала суду першої інстанції скасуванню не підлягає. 
З урахуванням  норм процесуального законодавства, роз`яснень Верховного Суду, виходячи з оцінки доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог позивача щодо забезпечення позову та доказів, наданих в обґрунтування таких доводів, суд  першої інстанції помилково не застосував  заходи забезпечення  позову шляхом накладення арешту, а відтак ухвала в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від                    31 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту скасувати.
Прийняти у цій частині постанову, якою заяву  ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:
житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 
земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1162 га., кадастровий номер 3222484001:01:013:0042, 
земельну ділянку розташовану за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, село Крюківщина, загальною площею 0,1170 га., кадастровий номер 3222484001:01:013:0073 
В решті ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                         О.П. Коцюрба

Судді:                                                                                    І.М. Білич 

                                                                                              Т.А. Слюсар