ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 752/11671/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Панченко О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  14 вересня 2021 року                                                                                          м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.,
за участі секретаря Бринюк Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису).
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вказує про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Крім того, вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що 05.03.2020 особою, яка керувала транспортним засобом було сплачено всі необхідні штрафи та додаткові послуги.
Також, зазначає, що спірна постанова була складена 05.03.2020, а направлена на адресу позивача лише 16.04.2020.
Так, позивач, у своїй апеляційній скарзі, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05.03.2020 року головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шимковим Я.Й. винесено постанову серії АС № 0000000715, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. за порушення ним п. 15.10 д) Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. 
З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що 05.03.2020 року о 15 год. 19 хв. на вул. Хмельницького Богдана, 3 в м. Києві транспортний засіб «Лексус» номерний знак НОМЕР_1 , залишено для стоянки таким чином, що створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів, чим порушено п. 15.10 д) Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.
Згідно п.15.10 (д) ПДР стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.
Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні звертав на увагу позивача на те, що в день винесення оскаржуваної постанови - 05.03.2020 року, особою, яка керувала та зазначена в технічному паспорті на його транспортний засіб «Лексус» номерний знак НОМЕР_1 , було сплачено штраф та додаткові послуги, про що свідчать відповідні квитанції, які додані до даного позову. 
На вказаній обставині апелянт акцентував увагу і в суді апеляційної інстанції. 
Вказане підтверджувалося і відповідачем.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що дана обставина свідчить про визнання позивачем факту скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Разом з тим, позивач, як на обставину скасування спірної постанови, вказує те, що незважаючи на сплату необхідної суми штрафу на його адресу надійшла вказана постанова, що, на його переконання, свідчить про подвійне накладення штрафу на позивача за одне і те ж правопорушення.
З приводу вказаного колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами примітки до статті 122 КУпАП, суб`єктом правопорушення в цій статті у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.
Частиною 1 статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення стягнення при розгляді цих справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлюються ст.ст.279-1 -279-4 цього Кодексу.
Так, згідно ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу(ч.1).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.5).
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу).
Разом з тим, відповідно до статті 279-1 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи, про що зазначає і сам апелянт у своїй апеляційній скарзі.
Крім того, під час судового засідання в суді апеляційної інстанції відповідачем було наголошено про те, що обов`язок по сплаті штрафу за вчинене правопорушення позивачем виконано, натомість відповідачем на виконання покладених на нього зобов`язань законодавцем було направлено позивачу копію оскаржуваної постанови на підставі ст.279-1 КУпАП.
Таким чином, наведене у сукупності свідчить про відсутність у позивача повторного обов`язку зі сплати штрафу, який вже було сплачено, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.15-16).
Відтак, доводи апелянта про порушення судом першої інстанції статті 61 Конституції України безпідставні.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 322 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Києва від 29 січня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                            І.В. Федотов

Судді:                                                                       Н.М. Єгорова

                                                                                                        Є.В. Чаку