П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 522/12425/21	
                                                                                                                    
                                                                                                                            Головуючий в І інстанції: Домусчі Л.В.
                                                                                       Дата та місце ухвалення рішення: 02.07.2021 р. м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

                                            за участю секретаря – Коваль Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Афганістану ОСОБА_1 про затримання із метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2021 року до суду надійшов позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Афганістану ОСОБА_1 про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 02.01.2022 року, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року затримано громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із метою забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 02.01.2022 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Згідно матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення                   від 23.02.2018 року, за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні - проживання без документів на право проживання в Україні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 1020 грн. 
Також, 23.02.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення № 13 про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов`язано його покинути територію України у термін до 04.03.2018 року.
При цьому, відповідно до пояснень, які надані 23.02.2018 року відповідачем до ГУ ДМС України в Одеській області, останній є громадянином Афганістану, прибув до України у грудні 2005 року по паспортному документу, який в подальшому загубив.
В свою чергу, за обставин встановлених судовим рішенням у справі № 815/1355/18, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 прибув до України нелегально автомобільним транспортом в 2017 році.
Також, згідно обставин, встановлених судом у справі № 815/1355/18, після прийняття рішення про примусове повернення, 26.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 12.03.2018 року № 48 відповідачу було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Вказане рішення оскаржено відповідачем в судовому порядку та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 815/1355/18 у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.
Після прийняття вказаного судового рішення, відповідач територію України не покинув.
01.07.2021 року ГУ ДМС України в Одеській області був складений протокол адміністративного затримання ОСОБА_1 .
Паспортного документу ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Одеській області не надав.
01.07.2021 року, за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні - проживання без документів на право проживання в Україні, стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення від 01.07.2021 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 1700 грн. 
02 липня 2021 року ГУДМС України в Одеській області звернулось до суду з позовною заявою про примусове видворення та позовом про затримання з метою ідентифікації і забезпечення примусового видворення.
Вирішуючи справу та приймаючи рішення про затримання відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач перебуває на території України без законних підстав, рішення міграційної служби про примусове повернення не виконав та ухиляється покинути територію України добровільно, документів щодо ідентифікації особи (паспорту) не має.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.
Згідно ч. 1 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - КАС України) за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:             1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;             3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Таким чином, за наведених правил ст. 289 КАС України, стосовно іноземця, щодо якого поданий позов про його примусове видворення, може бути застосований такий захід як затримання за наявності обґрунтованих підстав вважати, що такий іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, у відповідача відсутні будь-які документи, що дають йому право перебувати/проживати/працювати на території України.
Згідно ч. 1 ст. 203 Кодекс України про адміністративні правопорушення порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідача двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування в Україні та на підставі вимог ч. 1 ст. 203 КУпАП накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафів згідно постанов від 23.02.2018 року та від 01.07.2021 року.
Також, згідно матеріалів справи, 23.02.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення № 13 про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов`язано його покинути територію України у термін до 04.03.2018 року.
Згідно наявної в матеріалах справи розписки, відповідача ознайомлено із вказаним рішенням, видано примірник цього рішення - 23.02.2018 року.
Доказів щодо оскарження рішення про примусове повернення відповідачем не надано. 
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Відповідач територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення самостійно не залишив.
Водночас, після прийняття рішення про при примусове повернення, 26.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Однак, наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 12.03.2018 року № 48 відповідачу було відмовлено у оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Вказане рішення оскаржено відповідачем в судовому порядку та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 815/1355/18 у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, яка отримала повідомлення суду про підтвердження рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, скасування рішення про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, повинна залишити територію України в установлений строк, якщо вона не має інших встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» законних підстав для перебування в Україні.
Відповідач станом на теперішній час територію України не покинув, хоча останньому було достеменно відомо про прийняття рішення суду про підтвердження рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки останній подав касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 815/1355/18 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 (ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 815/1355/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 року у справі №815/1355/18).
Також, відповідачем не надано жодного доказу щодо законних підстав для перебування в Україні. 
Згідно матеріалів справи, 01.07.2021 року відносно відповідача був складений протокол адміністративного затримання.
При цьому, посадовим особам міграційної служби відповідачем не було надано паспортного документу. 
02 липня 2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про примусове видворення відповідача.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2021 року у справі                            № 522/12388/21 примусово видворено за межі території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказане рішення суду підлягає негайному виконанню.
Також, 01.07.2021 року ГУДМС України в Одеській області звернулось до суду з даним позовом щодо затримання відповідача. 
За встановлених у справі обставин, враховуючи, що: у відповідача відсутні будь-які документи, що дають йому право перебувати/проживати/працювати на території України; відповідача двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування в Україні згідно вимог ч. 1 ст. 203 КУпАП; відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення, однак, відповідач територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення, самостійно не залишив; рішенням суду, що набрало законної сили, підтверджено рішення про відмову відповідачу в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; міграційною службою подано позов про примусове видворення відповідача, який задоволено судом; відповідач не має паспортного документу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затримання відповідача.
В апеляційній скарзі відповідачем жодним чином не спростовуються встановлені судом обставини.
Поряд з цим, відповідач зазначає, що він з поважних причин не виконав рішення про його примусове повернення, оскільки звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Також, апелянт вказує на те, що на теперішній час він звернувся до УВКБ ООН з проханням про допомогу в проходженні державної процедури про надання статусу біженця.
Крім того, в апеляційній скарзі відповідач наводить доводи щодо непогодження з рішенням відповідача про його примусове повернення. 
Однак, колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта, оскільки рішення про примусове повернення відповідачем не оскаржено, при цьому, останньому було достеменно відомо про його прийняття. 
Також, після прийняття рішення про примусове повернення, 26.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак, наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 12.03.2018 року № 48 відповідачу було відмовлено у оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 815/1355/18 у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування цього наказу відмовлено. 
Тобто, рішенням суду, що набрало законної сили, підтверджено рішення про відмову відповідачу в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Крім того, згідно матеріалів справи, документ про звернення ОСОБА_1 до УВКБ ООН з проханням про допомогу в проходженні державної процедури статусу біженця станом на теперішній час втратив чинність (вказаний документ виданий 21.01.2020 року із строком дії три місяці від дня видачі).
Також, колегія суддів наголошує, що відповідач вже звертався із заявою про надання йому статусу біженця або визнання його особою, що потребує додаткового захисту, тобто, останньому відома така процедура, що здійснюється в Україні.
Більш того, як вже неодноразово зазначалось колегією суддів, у 2018 році рішенням суду, що набрало законної сили, підтверджено рішення про відмову відповідачу в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та відповідач повторно із такою заявою не звертався, та не зазначає, що йому перешкоджало у зверненні протягом більш ніж трьох років від дати прийняття рішення суду за результатами розгляду попередньої заяви. 
Що стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що ГУ ДМС України в Одеській області чітко ідентифіковано відповідача, а тому, відсутні підстави для його затримання, колегія суддів зазначає, що останній не заперечує, що він довготривалий час перебуває на території України без будь-яких документів, що дають йому право на проживання на території України, ухилився від виїзду з України та у нього відсутній документ, що дає йому право на виїзд з України, що і стало підставою для прийняття судом рішення про затримання відповідача, що цілком відповідає вимогам ч. 1 ст. 289 КАС України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 244, 245, 250, 271, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 12.08.2021 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька