П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/3488/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна   
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
15 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Бень Я.О., 
представника відповідача,   

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Начальника департаменту патрульної поліції Національної поліції України підполковника поліції Євгенія Жукова про визнання наказів протиправними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:
- визнати наказ начальника Департаменту патрульної поліції від 24 січня 2020 року № 63 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби у поліції незаконним та скасувати його;
- визнати наказ начальника Департаменту патрульної поліції від 19 лютого 2020 року №142 о/с про особовий склад по управлінню патрульної поліції в Житомирській області незаконним та скасувати його;
- поновити ОСОБА_1 на службі в Управлінні патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на посаді поліцейського, з дня звільнення - 19.02.2020;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 
Представник позивача надіслав на електронну пошту суду заяву про відкладення розгляду справи, яка згідно даних електронного звіту надійшла після початку судового засідання у справі (15.07.2021 о 10:02 год.) та була передана колегії суддів після закінчення судового засідання. 
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги  та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

З обставин справи встановлено, що у період з 18 грудня 2017 року по 19 лютого 2020 року   ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на посаді поліцейського.
18.11.2019 на адресу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Житомирській області ДПП) надійшли матеріали зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Житомирській області від 13.11.2019 № 57098, за зверненням на скорочений номер екстреного виклику поліції "102" капрала поліції ОСОБА_1 (абонентський номер стільникового зв`язку: НОМЕР_1 ), який відповідно до електронної картки події НОМЕР_2 назвався працівником поліції та повідомив, що 13.11.2019 о 23:14 за адресою: АДРЕСА_1 , біля закладу "Кварц" троє невідомих, які на момент звернення перебували у вказаному закладі, нанесли йому тілесні ушкодження та заволоділи службовим посвідченням. Кваліфікація попередньо вказаної події, відповідно до електронної картки події НОМЕР_2 , встановлено як кримінальне правопорушенням "Грабіж".

28.11.2019 Департаментом патрульної поліції було видано наказ №2242 щодо проведення службового розслідування з приводу встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_1 , що виразилось у неналежній поведінці в позаслужбовий час 13.11.2019.
У ході проведення службового розслідування УПП в Житомирській області ДПП дійшов висновку, що порушення службової дисципліни поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капралом поліції ОСОБА_1 , що виразилась у вчиненні діянь 13.11.2019, які мають ознаки правопорушень, передбачених статтями 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в ході службового розслідування, підтвердилось.
За порушення службової дисципліни, а саме вимог пунктів 1, 2, 3, 6, 7, 9, 11, 12 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", підпункту 1 пункту 3.1 розділу 3 Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 № 4/1, частини першої - четвертої, шостої - восьмої, десятої пункту 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", до поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капрала поліції , застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
На підставі висновку службового розслідування Департаментом патрульної поліції було видано наказ №63 від 24.01.2020 про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, а саме у зв`язку з порушенням Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Позивача притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби з органів Національній поліції України.
Також, в подальшому було видано наказ №142 о/с від 19.02.2020 про звільнення позивача зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції в Житомирській області ДПП відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".
Позивач вважаючи, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції є незаконним, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію України" від 2 липня 2015 року №580-VIII (в редакції, чинній на момент винесення спірного наказу, далі - Закон №580-VIII).
Частиною 1 ст.1 Закону №580-VIII передбачено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону №580-VIIІ.
Зокрема, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно зі ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Так, сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Згідно з ч.2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Таким чином, звільнення із служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.
Відповідно до ч.6 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Так, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Відповідно до частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

В ході судового розгляду справи встановлено, що  13.11.2019 капрал поліції ОСОБА_1 у позаслужбовий час, перебуваючи у громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, ідентифікуючи себе як поліцейського, висловлювався нецензурною лайкою в громадському місті та погрожував створенням негативних наслідків, намагався уникнути оплати за надані йому послуги. Крім того, ОСОБА_1  ігнорував вимоги патрульних поліцейських, які прибули на виклик про подію.
Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КУ "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради №1031 від 14.11.2019, який складений о 01:30 год.
Відтак, дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час службового розслідування та встановлення факту вчинення позивачем дій, що містять склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 178, 185 КУпАП, а також з огляду на встановлення невиконання службових обов`язків позивачем, визначених у Законі України "Про Національну поліцію".
Отже, позивача звільнено зі служби в Національній поліції України за порушення службової дисципліни та не дотримання  вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також встановлення факту вчинення позивачем дій, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173, 178, 185 КУпАП.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.
Пунктом 2 Розділу ІІ Правил передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.
Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики за будь-яких обставин як у робочий, так і в неробочий час.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
При цьому, суд звертає увагу на той факт, що працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин відданим інтересам служби.
В той час, дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.
Так, під вчинками, що дискредитують систему органів поліції та поліцейських слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером підривають довіру та авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції, та є несумісними із подальшим проходженням служби.
Судова колегія зауважує, що позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і які він повинен дотримуватися.

Апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, на ч.5 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в якому зазначено, що разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутність факту складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173, 178, 185 КУпАП не свідчить про недоведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки поліцейські несуть відповідальність за окремі адміністративні правопорушення за дисциплінарним статутом, зокрема і за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого у ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем у справі було допущено грубе порушення службової дисципліни, а саме вимог ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", підпункту 1 пункту 3.1 розділу 3 Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 № 4/1, частини першої - четвертої, шостої - восьмої, десятої пункту 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських.
Судом встановлено, що висновок службового розслідування, складений з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, відтак погоджується з висновками відповідача про те, що оскаржуваний наказ є правомірним, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідає вчиненому позивачем проступку.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, колегія суддів не бачить підстав для його скасування.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   15 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.