ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 712/1485/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 вересня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В. 
суддів:                     Аліменка В.О., Безименної Н.В.   

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року (повний текст виготовлено 23 червня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора І. Момота (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, –

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив, із врахуванням заяви про зміну предмету позову: 
- визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) оформлене протоколом № 8 від 04.12.2019 щодо відмови старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728;
- визнати за старшим прапорщиком запасу ОСОБА_1 право на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728;
- зобов`язати житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт вказує, що судом першої інстанції не була врахована заява від 10 квітня 2020 року про зміну предмету позову, відтак, було розглянуто інші позовні вимоги, аніж заявлені ОСОБА_1 . 
Також, апелянт в обгрунтування доводів апеляційної скарги наполягає, що належить до кола осіб, на яких розповсюджується ді частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовивй захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту2 Порядку № 728. 
Позивач вказує, що він звільнений в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, є учасником бойових дій, має необхідну вислугу років, що дає право на пенсійне забезпечення, а тому і право на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, а внаслідок оскаржуваних дій відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати своє право на житло, що є порушенням його житлових прав. 
18 серпня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому третя особа повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та вказує про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Адміністрація Державної прикордонної служби України у відзиві вказує, що у житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) були відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо виплати грошової компенсації військовослужбовцю запасу ОСОБА_1 . 
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з наказу начальника Головного центру підготовки особового складу ДПСУ імені генерал-майора І. Момота від 26.06.2018 № 250-ос ОСОБА_1 , старшого прапорщика (П-015603), контролера-начальника бюро перепусток комендантського відділення, звільненого з військової служби в запас наказом начальника Головного центру підготовки особового складу від 29.05.2018 № 207-ос за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону №2232 з урахуванням підпункту «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків визначених абзацом 2 частини 3 статті 23 Закону) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону, з правом носіння військової форми одягу (а.с.12 т.1).
Вислуга років станом на 26.06.2018 становить: календарна – 27 років 02 місяці 06 днів; пільгова – 00 років 04 місяці 20 днів; всього – 27 років 06 місяців 26 днів (а.с.12 т.1).
У період з 07.04.2014 до 17.06.2014 позивач брав участь в антитерористичній операції на сході України та є учасником бойових дій (а.с.10 т.1), є ветераном Державної прикордонної служби України (а.с.11 т.1 – зворотній бік), отримує пенсію за вислугу років (а.с.11 т.1).
Відповідно до витягу наданого Головним центром підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал – майора Ігоря Момота з протоколу від 02.04.2015 № 4 ОСОБА_1 включено до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житла, складом сім`ї три особи (а.с.66 т.2).
Згідно витягу наданого відповідачем станом на 14.06.2021 (а.с.69 т.2) ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 05.01.1998 (примітка – першочергово, порядковий номер 8).
Відповідно до витягу наданого відповідачем станом на 14.06.2021 (а.с.70 т.2) ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 02.04.2015 (примітка – учасник бойових дій, порядковий номер 17).
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання (а.с.77-78) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (представник позивача) зареєстровані за адресом АДРЕСА_1 .
За відомостями довідки від 14.06.2021 № 19 (а.с.65 т.2) старший прапорщик ОСОБА_4   перебуває на квартирному обліку в Головному центрі підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал – майора Ігоря Момота з 05.01.1998 складом сім`ї три особи – ОСОБА_1 1971 р.н., дружина – ОСОБА_2 1971 р.н., донька – ОСОБА_3 1990 р.н., як особа, яка потребує поліпшення житлових умов умов, рішенням житлової комісії від 02.04.2015 включений до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень як учасник бойових дій. ОСОБА_1 забезпечений житловим приміщенням на території військового містечка АДРЕСА_1 , що належить Головному центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал – майора Ігоря Момота, форма власності – державна (двокімнатна квартира площею 31 м.кв.). 
З огляду на вислугу на військовій службі понад 20 років, відсутність власного житла у позивача та членів його сім`ї, позивач відповідно до положень Закону №2011 вважає, що має право на отримання житла для постійного проживання, у зв`язку з чим перебуває на квартирному обліку у Головному центрі особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора І. Момота у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень, як учасник бойових дій (а.с.13 т.1).
Позивачем зазначено, що у листопаді 2019 року відповідачем його було усно поінформовано про настання його черги на отримання житлового приміщення у поточному році, а також про право на отримання компенсації та її орієнтовний розмір. Суд першої інстанції не встановив письмових та/або електронних доказів на підтвердження позиції позивача про таке інформування (телефон, у присутності свідків, публічний захід, тощо).
02.12.2019 позивач звернувся із заявою до голови житлової комісії, де повідомив, що згоден на отримання грошової компенсації за належне йому житло, про розмір вказаної компенсації поінформований, претензій майнового чи морального характеру до Державної прикордонної служби України щодо виплати позивачу компенсації чи її розміру не має та не матиме (а.с.13 т.1). 
04.12.2019 на спільному засіданні командування і житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота під час розгляду питання 11 порядку денного щодо розгляду заяви позивача (за його особистою присутності) щодо надання згоди на отримання грошової компенсації, було додатково вивчені представлені позивачем документи, тому житлова комісія наголосила, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за підпункт «а» ч.6 ст.26 Закону №2232 (у зв`язку із закінченням контракту). Дія Порядку № 728 поширюється на осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку зі скороченням або проведенням інших організаційних заходів у разу неможливості використання у військовій службі, та членів їх сімей. 
Як наслідок було прийнято спільне рішення про направлення облікової житлової справи позивача зі списками виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення та розрахунком виплати компенсації на розгляд до адміністрації Державної прикордонної служби України, оформлене протоколом № 8 (а.с.19 т.1).
Вважаючи рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Так, 17.02.2020 ОСОБА_1 , звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з адміністративним позовом до Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), третя особа - Адміністрація Державної прикордонної служби України.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.07.2020 у справі №  712/1485/20 позов залишено без задоволення.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 12.10.2020 у справі № 712/1485/20 апеляційну скаргу – задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено з інших правових підстав.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2021 касаційну скаргу задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.07.2020 та постанову Черкаського апеляційного суду від 12.10.2020 скасовано. 
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ), третя особа - адміністрація Державної прикордонної служби України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії закрито. Повідомлено, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів (провадження № 61-17059 св 20).
Ухвалою Верховного Суду від 07.04.2021 заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено: справу № 712/1485/20 направлено до Черкаського окружного адміністративного суду.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що не встановив порушеного права позивача через відсутність протиправних дій житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) у неприйнятті рішення про обчислення, нарахування і надання грошової компенсації «за належне для отримання жиле приміщення» (на думку позивача), позаяк відсутня умова належності жилого приміщення (ордер/рішення про виділення для отримання житла) для позивача.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Першочергово, перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не була врахована заява від 10 квітня 2020 року про зміну предмету позову, відтак, було розглянуто інші позовні вимоги, аніж заявлені ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що 17.02.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), третя особа - Адміністрація Державної прикордонної служби України, просив:
- визнати протиправними дії житлової комісії Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 02.12.2019 відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 09.09.2015 № 728;
- зобов`язати житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2019 щодо надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 09.09.2015 №  728.
В той же час, 10.04.2020 року представником позивача до Соснівського районного суду м. Черкаси подано заяву про зміну предмету позову, в якій просила:
- визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) оформлене протоколом № 8 від 04.12.2019 щодо відмови старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728;
- визнати за старшим прапорщиком запасу ОСОБА_1 право на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728;
- зобов`язати житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728;
- судові витрати покласти на відповідача.
При цьому, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Житлової комісії Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ), третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, подану до суду 17.02.2020 року залишено без розгляду.
Таким чином, в подальшому, розгляду судами підлягали саме позовні вимоги ОСОБА_1 , викладені у поданій представником позивача заяві про зміну предмета позову від 10.04.2020 року (т. 1, а.с. 56). 
В той же час, суд першої інстанції, розглядаючи дану справу № 712/1485/20, вищевказаного не врахував, та помилково розглядав позовні вимоги, які були в подальшому змінені позивачем. 
Відтак, колегія суддів наголошує, що переглядаючи рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року, апеляційний суд розглядає наступні позовні вимоги: 
- визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) оформлене протоколом № 8 від 04.12.2019 щодо відмови старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728;
- визнати за старшим прапорщиком запасу ОСОБА_1 право на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728;
- зобов`язати житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728.
Переглядаючи оскаржуване рішення по суті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне. 
Постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02 вересня 2015 року  затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, який установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах, а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.
Згідно з п. 2 дія цього Порядку поширюється на:
військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей;
осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей;
сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби;
сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Відповідно до п. 10 Порядку житлові комісії військових частин, військових комісаріатів та квартирно-експлуатаційних установ (організацій) письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про їх право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір.
Згідно з п. 11 Порядку для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи:
рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;
довідка про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування);
копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;
копія свідоцтва про шлюб (за наявності);
копія свідоцтва про народження дитини (за наявності);
копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);
копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);
довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;
документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;
витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно;
дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.
Пунктом 12 Порядку встановлено, що житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.
Враховуючи наведене, колегія суддів наголошує, що Порядком визначено, що за результатами розгляду заяви особи, звільненої з військової служби в запас, про надання згоди на отримання компенсації за належне їй для отримання жиле приміщення, житлова комісія повинна прийняте рішення про задоволення такої заяви або про відмову у її задоволенні.
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що 04.12.2019 на спільному засіданні командування і житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота під час розгляду питання 11 порядку денного щодо розгляду заяви позивача (за його особистою присутності) щодо надання згоди на отримання грошової компенсації, було додатково вивчені представлені позивачем документи, тому житлова комісія наголосила, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за підпункт «а» ч.6 ст.26 Закону №2232 (у зв`язку із закінченням контракту). Дія Порядку № 728 поширюється на осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку зі скороченням або проведенням інших організаційних заходів у разу неможливості використання у військовій службі, та членів їх сімей. 
Як наслідок було прийнято спільне рішення про направлення облікової житлової справи позивача зі списками виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення та розрахунком виплати компенсації на розгляд до адміністрації Державної прикордонної служби України, оформлене протоколом № 8 (а.с.19 т.1).
Таким чином, відповідач не прийняв рішення ані про задоволення заяви ОСОБА_1 про надання компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, ані про відмову у задоволенні вказаної заяви, а лише вирішила передати розгляд вказаного питання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.
Однак, як вже було зазначено вище, можливість передачі документів на розгляд Адміністрації Державної прикордонної служби України не передбачена приписами Порядку, оскільки останні чітко визначають обов`язок прийняття або рішення про задоволення заяви про надання згоди на отримання компенсації за належне їй для отримання жиле приміщення, або про відмову у її задоволенні. 
При цьому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до частини першої  статті 2 КАС  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна вимога ОСОБА_1 стосувались лише визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), оформленого протоколом № 8 від 04.12.2019 щодо відмови старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728.
Однак, як було встановлено апеляційним судом вище, оформлене протоколом №8 від 04.12.2019 рішення відповідача не є відмовою ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, оформленою відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728. 
Відтак, оскільки у межах спірних правовідносин відповідачем в порушення приписів Порядку № 728 не було прийнято жодного з нормативно передбачених рішень, колегія суддів з метою відновлення порушеного права позивача дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо неприйняття за заявою ОСОБА_1 від 02.12.2019 рішення, передбаченого Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2015 № 728. 
Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728 та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату грошової компенсації, колегія суддів наголошує, що останні є такими, що заявлені передчасно, оскільки як було встановлено вище, відповідачем не було прийнято передбаченого Порядком № 728 рішення про задоволення або про відмову у задоволенні заяви позивача.  
При цьому, пунктом 4 частини другої  статті 245 КАС  передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
При обранні належного способу захисту, колегія суддів зважає на його ефективність з точки зору  статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (далі – Конвенція). У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у  законі,   так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, встановивши порушення прав позивача, суд має обрати такий захисту, який з урахуванням конкретних обставин справи буде ефективним з точки зору частини першої  статті 2 КАС  та статті 13 Конвенції та виключатиме можливі подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах.
Відповідно до частини другої  статті 9 КАС  суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього  Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, наведене поняття дискреційних повноважень, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відтак, з метою відновлення порушеного права позивача, з огляду на встановлену протиправність дій відповідача щодо неприйняття жодного з рішень, передбаченого Порядком № 728, колегія суддів вважає, що здійснення належного  захисту  можливе  шляхом   зобов`язання житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2019 щодо надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, та прийняти рішення про задоволення заяви або відмову у її задоволенні відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 09.09.2015 № 728. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора І. Момота (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови, якою позовні вимоги задовольнити частково.
Керуючись ст.  243,  315,  317,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року – задовольнити частково. 
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року – скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора І. Момота (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії житлової комісії Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо неприйняття за заявою ОСОБА_1 від 02.12.2019 року рішення, передбаченого Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2015 № 728.
Зобов`язати житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ 14321512) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 02.12.2019 року щодо надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, та прийняти рішення про задоволення заяви або відмову у її задоволенні відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 09.09.2015 № 728. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            В.О. Аліменко, 

                                                                                                     Н.В. Безименна