ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2021 р.           Справа№ 910/13103/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Мальченко А.О. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача - Глущенко М.М.;
від відповідача 1 - Ковтунець Ю.С.;
від відповідача 2 - не з`явились;
розглянувши апеляційні скарги
Фізичної особи-підприємця Грибана Андрія Олексійовича
на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 (повний текст рішення складено 09.04.2021)
у справі № 910/13103/20 (суддя Борисенко І.І.)
За позовом Фізичної особи-підприємця Грибана Андрія Олексійовича
до: 
1.          Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
2.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2"
про визнання договору розірваним, зобов`язання укласти договір,
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2"
до Фізичної особи-підприємця Грибана Андрія Олексійовича
про зобов`язання звільнити майданчик, стягнення 454       189,68 грн. упущеної вигоди, -
ВСТАНОВИВ:
У 2020 році Фізична особа-підприємець Грибан Андрій Олексійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2" про визнання договору розірваним, зобов`язання укласти договір.
Вимоги первісного позову обґрунтовані тим, що Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" безпідставно повідомило позивача про неможливість автоматичного продовження договору № ДНП-2015-12/07 від 30.12.2015 року та уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2" договір № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року.
05.11.2020 року до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2" про зобов`язання звільнити майданчик для паркування та не створювати перешкоди для експлуатації вищезазначеного майданчику Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2", відповідно до умов договору ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020, а також просив стягнути з Фізичної особи-підприємця Грибана Андрія Олексійовича 454 189,68 грн. упущеної вигоди.
Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що за наслідками проведеного електронного аукціону публічних закупівель ProZorro переможцем з найбільшою ціновою пропозицією було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2", на підставі чого між ним та Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" було укладено договір № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року. Втім внаслідок незаконних дій позивача за первісним позовом, ТОВ "Інноваційні рішення 2" було  позбавлено можливості скористатися своїм правом експлуатувати паркувальний майданчик протягом 238 днів, що спричинило йому збитків (упущеної вимоги) у розмірі 454   189, 68 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 року у задоволенні первісного позову в частині вимог укласти Договір про надання прав на експлуатацію фіксованих місць паркування відмовлено повністю. В частині вимог первісного позову про визнання договору № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року розірваним, провадження у справі № 910/13103/20 закрито. У задоволенні зустрічного позову в частині вимог про стягнення упущеної вигоди в сумі 454 189, 68грн., відмовлено повністю. В частині вимог зустрічного позову про зобов`язання звільнити майданчик та не створювати перешкоди у його експлуатації, провадження у справі № 910/13103/20 закрито.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт припинення договору № ДНП-2015-12/07 від 30.12.2015 року встановлений рішенням Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 року у справі № 910/1387/20, яке набрало законної сили. Позивачем за первісним позовом не подано доказів того, що укладення спірного договору між ним та відповідачем 1 за первісним позовом про надання прав на експлуатацію фіксованих місць паркування транспортних засобів є обов`язковим для них в силу закону або прийнятого на його основі іншого правового акта, а тому оскільки обов`язок відповідача 1 за первісним позовом на укладення з позивачем спірного договору відсутній, права позивача за первісним позовом з цього приводу не порушені. Також місцевий господарський суд зазначив, що оскільки договір № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року припинений після звернення позивача в суд з указаним позовом, предмет спору в частині вимог про визнання договору № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року розірваним відсутній, то провадження у справі в цій частині вимог відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягає закриттю. З цих же підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що предмет зустрічних вимог в частині зобов`язання звільнити майданчик та не створювати перешкоди у його експлуатації теж відсутній. Й наостанок місцевий господарський суд встановив, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2" не доведено наявності складу цивільного правопорушення, як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Грибан Андрій Олексійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 року в частині відмовлених первісних позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким первісні позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції було прийнято без врахування позиції позивача за первісним позовом, з неповним з`ясуванням обставин справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи. Зокрема скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував, що між сторонами були попередні правовідносини, що стосувались господарської діяльності на вказаному паркувальному майданчику. Також на думку позивача за первісним позовом лист №053/05-4320 від 15.11.2019 року стосувався саме інституту автоматичної пролонгації договору. Скаржник в апеляційної скарзі також зазначає, що договір №ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року, який він просить визнати розірваним припинив свою дію 07.12.2020 року. Окрім того, позивач за первісним позовом звертає увагу, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року у справі №640/13838/19 рішення Київської міської ради №184/6840 від 05.03.2019 року скасовано повністю. На думку скаржника місцевий господарський суд також залишив поза увагою, що ФОП Грибан А.О. звернувся з листом від 26.03.2020 року до КП «Київтранспарксервіс» з проханням укласти новий договір. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Грибана Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 року у справі №910/13103/20, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 року у справі №910/13103/20 та призначено розгляд справи на 07.07.2021 року.
10.06.2021 року через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від КП «Київтранспарксервіс» надійшов відзив на апеляційні скарги в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
22.06.2021 року через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2" надійшов відзив на апеляційні скарги в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні 07.07.2021 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача 1 надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача 2.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу зокрема в мажах доводів та вимог апеляційної скарги, а тому враховуючи, що вимоги апеляційної скарги стосуються первісного позову, колегія суддів здійснює перегляд справи в межах первісного позову.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30.12.2015 року між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" та Фізичною особою-підприємцем Грибаном Андрієм Олексійовичем укладено договір № ДНП-2015-12/07 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування. (а.с. 27-31).
Відповідно до п. 1.1. договору від 30.12.2015 року КП "Київтранспарксервіс" надає за плату ФОП Грибану А.О. право на організацію та експлуатацію 76 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 8 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, вул. Сортувальна, 2, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.
Згідно з п. 6.1. договору від 30.12.2015 року, договір набирає чинності з 01.01.2016 року і діє до 31.12.2019 року.
Пунктом 6.3. договору від 30.12.2015 року передбачено, що якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не попередить письмово другу сторону про свій намір припинити договір, його дія продовжується на такий самий термін.
Відповідно до п. 8.3. договору від 30.12.2015 року усе листування між сторонами здійснюється за поштовими адресами, зазначеними у цьому договорі. Повернення стороні поштового відправлення, яке направлялось іншій стороні цього договору, із відміткою про відсутність адресата за вказаною в цьому договорі адресою (або адресою, вказаною в письмовому повідомленні про зміну адреси для надсилання кореспонденції, яке було отримано стороною до відправлення поштового відправлення), або з відміткою про неявку представника сторони до відділення поштового зв`язку за адресованим йому поштовим відправленням, вважається належним повідомленням іншої сторони про обставини, які містились у поштовому відправленні, яке повернулось.
Листом від 15.11.2019 року № 053/05-3791 КП "Київтранспарксервіс" повідомило Грибана А.О. про припинення дії договору з 31.12.2019 та те, що подальше право на експлуатацію паркувального майданчику реалізовуватиметься через систему електронних продажів ProZorro.Продажі. (а.с. 32).
10.01.2020 року КП "Київтранспарксервіс" було проведено аукціон в електронній системі ProZorro.Продажі (електронна адреса https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2019-12-18-000006-2) з продажу прав на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Сортувальна, 2 в межах III територіальної зони паркування м. Києва, що включає 76 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 8 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю (ДК 021:2015: 63712400-7 - Паркувальні послуги), учасником якого був ФОП Грибан Андрій Олексійович.
10.01.2020 під час проведення електронного аукціону переможцем з найбільшою ціновою пропозицією було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Супутник ЛТД", проте рішенням організатора аукціону від 15.01.2020 № 77 вказаного учасника дискваліфіковано через порушення регламенту системи ProZorro.Продажі з підстав п.729 та п.8.3 Регламенту ЕТС. Переможцем аукціону UA-PS-2019-12-18-000006-2 автоматично став учасник торгів, який подав другу по величині пропозицію лоту - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2".
Зазначене вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу електронного аукціону №UA-PS-2019-12-18-000006-2. (а.с. 124-125).
За наслідками вищевказаного аукціону між Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційні рішення 2" та Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" було укладено договір № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування. (а.с. 41-48).
Відповідно до п. 1.1. договору від 03.02.2020 року КП "Київтранспарксервіс" передає за плату ТОВ "Інноваційні рішення 2" для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Сортувальна, 2, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, що включає 76 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 8 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.
Згідно умов п. 7.9. договору від 03.02.2020 року у випадку дострокового розірвання цього договору в порядку п.п. 7.7.2, 7.7.4. договору, сторона 1 направляє стороні 2 письмове повідомлення про розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним з дати, зазначеної в повідомленні.
07.12.2020 року КП "Київтранспарксервіс" направив ТОВ "Інноваційні рішення 2" листа № 053/05-4473 з повідомленням, що у зв`язку з непогашеною заборгованістю за договором договір вважається розірваним з 07.12.2020 року. (а.с. 242).
Колегія суддів зазначає, що скаржник помилково в апеляційній скарзі посилається на норми матеріального права щодо оренди майна, оскільки укладений між сторонами договір про надання права на експлуатацію фіксованих місця паркування №ДНП-2015-12/07 від 30.12.2015 року, є договором надання послуг, оскільки передбачає вчинення КП «Київтранспарксервіс», як виконавцем, певних дій за плату (надання права на організацію та експлуатацію місць паркування транспортних засобів). Відтак, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі такого договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини надання послуг (таких правових висновків дійшов Верховний суд у складі      касаційного господарського суду      в постанові у справі №910/6312/19 від 03.02.2020 року).
Отже, за своєю правовою природою між позивачем та відповідачем 2 укладено договір про надання послуг та при цьому сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст.ст. 638, 901, 903 Цивільного кодексу України      та ст.ст. 179, 180 Господарського кодексу України , він вважається укладеним та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст.ст. 173, 174, 175 ГК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є      правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати      роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та      обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У пункті 6.1. договору від 30.12.2015 року сторони погодили, що договір діє до 31.12.2019 року, а в пункті 6.3. договору від 30.12.2015 року - що якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору, тобто до 01.12.2019 року, жодна з сторін не попередить письмово другу сторону про свій намір припинити договір, його дія автоматично продовжується на такий самий термін.
Отже, можливість автоматичного продовження дії договору на один календарний рік і на тих же умовах сторони обумовили відсутністю волевиявлення будь-якої із сторін припинити цей договір та зазначили про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки.
Як слідує з матеріалів справи, листом № 053/05-3791 від 15.11.2019 року КП "Київтранспарксервіс" повідомив позивача за первісним позовом про те, що листом від 25.10.2019 року №053/05-3792 ФОП Грибан А.О. було повідомлено, що термін дії Договору закінчується у встановлені строки (31.12.2019 року) та не підлягає автоматичному продовженню, після закінчення строку дії Договору подальше право на експлуатацію паркувального майданчика, реалізовуватиметься через систему електронних продажів «РrоZоrrо.Продажі» у відповідності до п. 1.1 рішення Київської міської ради № 184/6840 «Про вдосконалення системи організації паркувального простору в місті Києві» від 05.03.2019 року. (а.с. 32).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту повідомлення КП "Київтранспарксервіс" позивача за первісним позовом у визначені договором строки про намір припинити дію договору, що приймаючи погоджені сторонами умови пункту 6.3. договору, свідчить про те, що договір припинив свою дію 31.12.2019 року.
При цьому колегія суддів враховує, що договором не поставлено в залежність від будь-яких обставин волевиявлення сторін про намір припинити договір у порядку п. 6.3. договору, а відтак, як те, що подальше право на експлуатацію паркувального майданчика після закінчення строку дії договору реалізовуватиметься через систему електронних продажів «РrоZоrrо.Продажі» у відповідності до п. 1.1 рішення Київської міської ради № 184/6840 «Про вдосконалення системи організації паркувального простору в місті Києві» від 05.03.2019 року, так і те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року у справі № 640/13838/19 рішення Київської міської ради № 184/6840 від 05.03.2019 року визнано протиправним та не чинним, не впливає на вирішення спору сторін по суті.
Крім того, слід зазначити, що умовам договору сторони не передбачили порядок реалізації позивачем переважного права на укладення нового договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, що є «Фіксовані місця для паркування» даного договору, на той же строк, яке позивач за первісним позовом має згідно з п. 6.2. договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальний порядок укладання господарських договорів встановлений ст. 181 Господарського кодексу України, згідно з якою:
1. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
2. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.
3. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.
4. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.
5. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.
6. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).
7. Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.
8. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.
Матеріали справи не містять доказів звернення позивача за первісним позовом до КП "Київтранспарксервіс" з пропозицією укласти новий договір про надання права на експлуатацію спірних місць паркування та відмови останнього у задоволенні такого звернення до направлення листа № 053/05-4320 від 15.11.2019 року та до закінчення строку дії договору.
Щодо посилання скаржника на лист від 26.03.2020 року (а.с. 56-57) колегія суддів зазначає, що даний лист направлено КП "Київтранспарксервіс" вже після припинення дії договору, а також й після приймання участі ФОП Грибан А.О. участі в аукціоні.
Щодо посилань позивача за первісним позовом на те, що на даний час він сумлінно сплачує платежі за спірним договором, а КП "Київтранспарксервіс" приймає такі платежі без повернення, а отже погоджується з виконання умов такого договору та підтверджує його дію, колегія суддів зазначає про те, що вказані обставини є невірними, оскільки в матеріалах справи наявна картка рахунку 3614 за 01.03.2020 року по 04.11.2020 року по договору №ДНП-2015-12/07 з якої вбачається, що КП "Київтранспарксервіс" здійснює повернення всіх платежів ФОП Грибан А.О. (а.с. 103-104).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обов`язок КП "Київтранспарксервіс" на укладення з позивачем за первісним позовом спірного договору відсутній, права ФОП Грибан А.О. з цього приводу не порушені.
Щодо вимог первісного позову про визнання розірваним договору № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року, колегія суддів зазначає, що 07.12.2020 року КП "Київтранспарксервіс" направив ТОВ "Інноваційні рішення 2" листа № 053/05-4473 з повідомленням, що у зв`язку з непогашеною заборгованістю за договором договір вважається розірваним з 07.12.2020 року. (а.с. 242).
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі не заперечує та визнає факт припинення договору № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року з 07.12.2020 року.
Згідно вимог ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
З огляду на те, що договір № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року припинений після звернення позивача в суд з указаним позовом, предмет спору в частині вимог про визнання договору № ДНП-2020-02/02 від 03.02.2020 року розірваним відсутній, а відтак місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що провадження у справі в цій частині вимог відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягає закриттю.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня   2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:
1.    Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Грибана Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 року у справі №910/13103/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 року у справі №910/13103/20 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 року у справі №910/13103/20.
4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13103/20.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.07.2021 року.
Головуючий суддя                                                                      О.В. Агрикова 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                А.О. Мальченко