ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1195/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №710/1732/20 Категорія: 305030000 	Сивокінь С. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       01 липня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря Анкудінова О.І. 

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів, - 

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_2 безпідставно отримав від позивача кошти, загальна сума яких становить 80308,00 грн, що підтверджується банківськими квитанціями. Жодних договірних відносин між позивачем і відповідачем не було, особисто сторони не знайомі.
На підставі викладеного просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно отримані грошові кошти у сумі 80 308 грн, проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 2251,25 грн.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що правовідносини, які виникли між сторонами виникли в порядку виконання договірного зобовязання з розробки веб-сайту «DateOverseas».
Доказів того, що позивачем як директором компанії loyal Management Sp.z.o були перераховані кошти на рахунок ОСОБА_2 внаслідок помилки від імені фізичної особи ОСОБА_1 до суду не надано. Систематичність перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача підтверджують наявність зобов`язальних правовідносин між сторонами по справі та не можуть свідчити про помилковість здійснення вказаних дій.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що зібрані у справі докази у їх взаємозв`язку і сукупності підтверджують факт існування між сторонами певних договірних відносин, на підставі яких позивачем були здійснено переведення коштів відповідачу, при цьому позивач здійснював переказ цих коштів неодноразово та систематично, з метою виконання взятих на себе зобов`язань, що виключає у даному випадку виникнення кондикційного зобов`язання та стягнення спірних коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказував, що його ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та неповним з`ясуванням судом обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційні вимоги мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази існування договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем. Між позивачем та відповідачем не укладений договір, який згідно з вимогами ст. 208 ЦК України мав укладатися в письмовій формі. Більш того, свідки в своїх показання підтвердили, що відсутні будь-які договори і домовленості між позивачем та відповідачем.
Також зазначає, що кошти сплачені позивачем не можуть вважатися оплатою за договором, оскільки позивач не був стороною такого договору, він не мав жодних зобов`язань за договором, а в призначенні платежів, які здійснив позивач на користь відповідача відсутні будь-які посилання на договір чи про відповідача.
Вважає хибним висновок суд про те, що підставою для здійснення платежів ОСОБА_1 було надання послуг/виконання робіт по розробці веб-сайту «DateOverseas» і що саме за вказані роботи позивачем ОСОБА_1 на рахунок відповідача ОСОБА_2 перераховано кошти в загальній сумі 80308 грн. Замовником таких робіт у відповідача була ФОП ОСОБА_3 і саме на неї покладений обов`язок з їх оплати відповідачу. Між позивачем і відповідачем так само як і між позивачем і ФОП ОСОБА_4 відсутні будь-які договори чи домовленості щодо виконання таких робіт чи щодо їх оплати.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Степанченко Артем Валентинович вказував, що докази, які були дослідженні судом в сукупності вказують на наявність правовідносин між сторонами, які полягали у розробці та просуванні в мережі інтернет сайту DateOverseas.com за замовленням позивача. Певний етап робіт по розробці сайту для позивача виконував особисто відповідач та за виконання зазначених робіт позивачем і було перераховано відповідачу грошові кошти.
Крім того, представник позивача ОСОБА_5 повідомила, що реквізити картки для перерахування коштів відповідачу позивач отримав особисто від ОСОБА_6 . Також стороною позивача не заперечувався той факт, що на виконання домовленостей між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 залучались інші особи для розробки вказаного веб-сайту.
Систематичність перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача підтверджують наявність зобов`язальних правовідносин між сторонами у справі та не можуть свідчити про помилковість здійснення вказаних дій.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 на особистий рахунок відповідача ОСОБА_2 перераховані грошові кошти, що підтверджуються банківськими квитанціями (а.с. 4-6):
Згідно квитанції ПриватБанку №1945-6831-4886-0812 ОСОБА_1 29.04.2020 перерахував ОСОБА_2 кошти у сумі 47720,00 грн (а.с.4).
Відповідно до квитанції ПриватБанку №1945-6842-2173-0550 ОСОБА_1 29.04.2020 перерахував ОСОБА_2 кошти у сумі 6088,00 грн (а.с.5).
Згідно квитанції CALV 9591 від 26.06.2020 здійснено поповнення картки за номером НОМЕР_1 , ОСОБА_7 на суму 26500,00 грн (а.с.6).
Судом досліджено скріншот наданий стороною відповідача до відзиву з сайту ОСОБА_8 на якому міститься фото позивача (а.с.55), скріншот з сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 на якому зображено звіт роботи ОСОБА_2 з розробки сайту (а.с.56-60), скріншоти з сервісу ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.61-69), скріншот з підтвердженням того, що позивач є суперадміном на сайті dateoverseas.com (а.с.70, 71); скріншот з підтвердженням втрати доступу адміністратора до файлів сайту (а.с.72).
Відповідно до договору №093 про надання послуг у сфері інформаційних технологій від 01 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено вказаний договір (а.с.73-75).
Згідно додатку №1 до Договору про надання послуг у сфері інформаційних технологій №093 від 01.03.2020 сторони погодили наступний перелік послуг: (роботи з верстки сторінок веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_4 », згідно затвердженого дизайну в сервісі Figma.com) сторінка пошуку, сторінка особистого профілю, сторінка профілю користувача, сторінки відеочату, сторінки чату, сторінка підтримки, модуль перекладу повідомлень чату, модуль маскарад, свайп модуль. Загальна вартість послуг за роботи згідно додатку до договору складає 80500,00 грн (а.с.76).
Відповідно до акту №093-1 від 25.06.2020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) замовник ФОП ОСОБА_3 прийняла від виконавця ОСОБА_2 надані послуги згідно договору (а.с.77).
Згідно претензії за вих. №1 від 16.09.2020 надісланої директором Loyal Management Sp.z.o Рустамовим Сулейманом до ФОП ОСОБА_3 , останню було повідомлено, що замовник відмовляється від надання послуг за договором, а також просить протягом двох банківських днів з дня отримання претензії перерахувати на рахунок ОСОБА_1 платіж у розмірі 870100,00 грн, що еквівалентно 30800.00 доларів США та становить основну суму заборгованості виконавця перед замовником згідно договору, яка була сплачена Замовником в особі ОСОБА_1 на виконання договору. А також сплатити 87010,00 грн штрафу за порушення строків надання послуг/виконання робіт (а.с.79-80).
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.
Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
У той же час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19.
З матеріалів справи встановлено, що між  ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 існували договірні відносини. Предметом вказаних відносин було надання робіт/послуг по розробці веб-сайту “DateOverseas”, про що свідчить наявна в матеріалах справи претензія (т. 1 а.с. 79). Представником позивача не заперечувався той факт, що на виконання домовленостей між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 залучались інші особи для розробки веб-сайту «DateOverseas».
Предметом договору укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (відповідачем) було надання послуг з розробки відеочату та кабінета партнера веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та веб-сайту «DateOverseas.com». 
Вказане свідчить, про що зазначено судом першої інстанції та з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що хоча між позивачем та відповідачем не виникло договірних відносин безпосередньо, проте предметом договору який укладався кожним із них з ФОП ОСОБА_3 були виконання робіт/надання послуг з розробки веб-сайту «DateOverseas».
Крім того, колегія суддів звертає увагу на правильність висновків суду першої інстанції, що систематичність перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача підтверджують наявність зобов`язальних правовідносин між сторонами по справі та не можуть свідчити про помилковість здійснення вказаних дій.
Отже, колегія суддів звертає увагу, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин, а саме надання послуг з розробки веб-сайту «DateOverseas».
Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено суть правовідносин, що склалися між сторонами, які ґрунтуються на наданні послуг в сфері інформаційних технологій, за які і були сплачені кошти ОСОБА_1 відповідачу.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Доказів, які б свідчили про їх помилкове перерахування відповідачу тричі у різні дати суду не надано.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді