ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" серпня 2021 р.           Справа№ 910/17099/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Доманської  М.Л.
суддів:            Пантелієнка  В.О. 
          Полякова Б.М. 

за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.
та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 18.08.2021  у даній справі
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації"                                                                                                                                           
на рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2021
у справі №910/17099/20 (суддя Щербаков С.О.)
за позовом Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав"                                                 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації"             
про укладення договору

ВСТАНОВИВ
Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» (далі -позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" (далі - відповідач), в якому просила суд з 10.04.2020 вважати укладеним між Громадською спілкою Коаліція аудіовізуальних і музичних прав та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення, в редакції, викладеній в прохальній частині позовної заяви б/н від 30.10.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є єдиною в Україні акредитованою організацією у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, в свою чергу, відповідач здійснює на території України діяльність провайдера програмної послуги та в силу приписів ст. 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" зобов`язаний укласти з організацією колективного управління відповідний договір.
Рішенням господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/17099/20 позовну заяву Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" задоволено частково, вирішено вважати укладеним між Громадською спілкою "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" (вул. Шовковична, буд. 10, оф.28, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код - 43080257) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" (вул. Академіка Туполєва, буд. 19, м. Київ, 04128, ідентифікаційний код - 33641151) договір № 01-05/10/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення, на відповідних умовах, запропонованих у редакції позивача.
Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду даної справи є переддоговірний спір, відповідно, договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, тож днем укладення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у даній справі. Керуючись частиною 3 статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" саме на користувача покладено обов`язок до початку використання в своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про авторське право і суміжні права") укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати укладеним такий договір на запропонованих позивачем умовах, зокрема щодо застосування умов цього правочину до правовідносин, що виникли між сторонами з 10.04.2020, оскільки відповідач на протязі усього часу (що передував зверненню до суду з відповідним позовом) продовжував безоплатно, за відсутності договору з акредитованою організацією обов`язкового колективного управління, використовувати об`єкти авторського та суміжних прав шляхом кабельної ретрансляції.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації"   звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення       господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/17099/20 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що відповідно до Статуту позивача, рішення про уповноваження Волинця Олександра Миколайовича на вчинення дій щодо фіксації певних фактів було видане з порушенням законодавства та внутрішніх процедур позивача, в акті ж фіксації та у відеозаписі Волинець О.М. зазначає себе саме представником Позивача, судом не було дано належну оцінку цьому факту. Скаржник вважає, що долучені до позовної заяви позивачем акт фіксації публічного використання музичних, аудіовізуальних творів, та інших об`єктів авторського права і суміжних прав від 13.10.2020 №01/13/10/20, копія довіреності від 21.09.2020, відеофайли щодо факту відео-фіксації в мовленні телеканалу "Viasat History" аудіовізуального твору - Д/с "Мифы и чудовища", 1 сезон 6 серия (МІТШ AND MONSTERS) є неналежними і недопустимими, тобто позивач не зміг за допомогою належних і допустимих доказів довести факт неналежного/незаконного/позадоговірного використання об`єктів прав відповідачем. А в такому випадку його позовні вимоги не могли бути задоволені судом. Крім того, предметом запропонованого договору ні в якому випадку не може бути надання дозволу на кабельну ретрансляцію, оскільки Позивач не є уповноваженою особою на його надання, предметом запропонованого договору може бути тільки виплата винагороди, а не надання дозволу, тому такі вимоги не можуть бути задоволені.
18.06.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що Договір від 30.12.2019 № 85-20 VU/TZ не поширюється на використання творів, виконань, фонограм та відеограм, що містяться в програмах (передачах) організацій мовлення, і стосується лише самих програм. Щодо доводів скаржника про відсутність цифрового підпису на доказах про фіксацію порушення, то позивач зазначає, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено, інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Враховуючи вказане положення закону, подані позивачем до суду та надіслані відповідачу відеофайли M2U00408.MPG та M2U00409.MPG слід вважати оригіналами електронних доказів. Фіксація фактів неправомірного використання творів чи об`єктів суміжних прав не є виключними правомочностями акредитованих організацій колективного управління (такими як збір, розподіл та виплата винагороди), а тому доручення позивачем Волинцю Олександру Миколайовичу на вчинення таких фіксацій не суперечить вимогам закону. Довіреність, видана Волинцю Олександру Миколайовичу, підписана Генеральним директором Позивача на підставі п. 5.6.9.власного Статуту. Крім того, на думку позивача він, як акредитована організація у сфері обов`язкового колективного управління «кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і суміжних прав», на безумовній основі здійснює управління правами відповідних суб`єктів, зокрема, і правом дозволяти використання твору.
16.07.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, щодо доведення обставин наявності у складі іноземних програм організацій мовлення, що ретранслюється відповідачем інших об`єктів авторського права і суміжних прав, позивач стверджує, що певні об`єкти авторського і суміжних прав містяться у програмах(передачах) організацій мовлення завдяки нормативному визначенню кабельної ретрансляції в законодавстві, що є усталеною суспільною традицією. А відеозаписи програми "Viasat History" є належним і допустимим доказом щодо позадоговірного публічного використання об`єктів прав Відповідачем. Позивач зазначає, що фіксація фактів неправомірності використання творів чи об`єктів суміжних прав не є виключеними правомочностями акредитованих організацій колективного управління, а тому доручення позивача на вчинення фіксації не суперечить вимогам закону, за принципом дозволено все, що не суперечить закону. Акт фіксації публічного використання музичних, аудіовізуальних творів, та інших об`єктів авторського права і суміжних прав №01/13/10/20 та відеозаписи програми "Viasat History" повинні оцінюватись судом як єдиний доказ. Акт за своєю природою є письмовим доказом (ч. 1 ст. 91 ГПК України), а відеофайли електронним доказом(ч.1 ст. 96 ГПК України). Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами, отже, в контексті наведеного вище, позивач фактично має повноваження діяти в інтересах всіх правовласників та має лише невиключне право здійснювати на колективній основі збір і розподілення винагороди (роялті) в повному обсязі. 
11.08.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" надійшло клопотання про закриття провадження у справі.
В судове засідання 18.08.2021 з`явився представник Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" та представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації".
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги.
В судовому засіданні 18.08.2021 ставилось на обговорення клопотання скаржника про закриття провадження у справі, в якому скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі № 910/17099/20 із закриттям провадження у справі в зв`язку із відсутністю предмету спору на підставі ч.1 ст. 278 та п. 2 ст. 231 ГПК України.
Вказане клопотання мотивоване тим, що відповідач прийняв рішення про припинення надання послуг цифрового кабельного телебачення з 01.05.2021, як фінансово обтяжливих. Відповідне рішення розміщене на офіційній сторінці Відповідача Зміни умов надання послуг Цифрового телебачення (untc.ua) та Телебачення (untc.ua). Зазначено, що станом на сьогодні Відповідач не здійснює діяльності з надання послуг кабельного телебачення та не здійснює кабельної ретрансляції, станом на сьогодні Відповідач не має діючих договорів із споживачами для надання послуг кабельного телебачення, та у Відповідача станом на 01.05.2021 не було жодного грошового надходження за надання послуг кабельного телебачення. До вказаного клопотання додано паперові роздруківки з веб-сторінок.
Колегія суддів проаналізувала вищевказане клопотання, дослідила додані до нього докази та прийшла до висновку про відмову в його задоволенні на підставі того, що скаржником не доведено доданими доказами обставин, викладених в клопотанні про закриття провадження у справі, з огляду на наступне.
Із змісту клопотання про закриття провадження у справі вбачається, що в обґрунтування припинення відповідачем діяльності з надання послуг кабельного телебачення та того, що він вже не здійснює кабельної ретрансляції, станом на сьогодні відповідач посилається на роздруківки з веб-сторінки, що розміщені в мережі Інтернет на його особистому сайті, які, у свою чергу, були долучені до вказаного клопотання.
Суд апеляційної інстанції вважає, що скаржником не подано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, того, що дійсно відповідач припинив надання вказаних послуг з 01.05.2021. Суд апеляційної інстанції вважає, що роздруківка із сайту скаржника належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї особи (скаржника), яка може вносити і вносить відповідні зміни, що розміщує на своєму сайті. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №   916/2755/18). Інших доказів припинення надання вказаних послуг відповідач суду не надав.
Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку: апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 10.09.2019 № 14 «Про акредитацію організації колективного управління» акредитовано організацію колективного управління Громадську спілку "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, строком на три роки.
Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" єдина в Україні акредитована організація колективного управління у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" є суб`єктом господарювання, що відповідно до ліцензії Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення НР № 0736-п від 14.07.2009 року, НР № 00135-п від 12.01.2011 року, НР № 00137-п від 12.12.2013 року, НР № 00802-п від 09.09.2019 здійснює на території України діяльність провайдера програмної послуги (згідно з відомостями з Державного реєстру суб`єктів інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення, що розміщений на офіційному сайті Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення).
Згідно з інформацією розміщеною на офіційній сторінці Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" в мережі Інтернет https://www.untc.ua/ua/ відповідач, поряд з вітчизняними програмами, ретранслює програми зарубіжних телерадіоорганізацій, в межах програм ним здійснюється трансляція численних і різноманітних об`єктів авторського права і суміжних прав, зокрема аудіовізуальних творів (зокрема фільмів, відеокліпів), музичних творів, музичних та акторських виконань, фонограм, відеограм та інше. Ретранслюючи програми телеканалів (перелік яких наведено в рішенні щодо видачі ліцензії провайдера програмної послуги), відповідач здійснює кабельну ретрансляцію всіх тих об`єктів авторського і суміжних прав, що транслюються телерадіоорганізаціями, чиї програми ретранслює відповідач.
Зокрема, відповідач ретранслює програми таких телеканалів, як Fashion TV , Белорусь 24 HD , TV 1000 Actoin , TV 1000 (East) , Viasat Explorer , Viasat History , Viasat Nature , Viasat Sport East , TV 1000 kino , CNL тощо.
В свою чергу, на підтвердження того, що в межах іноземних програм, що ретранслюються відповідачем наявні інші об`єкти авторських і суміжних прав (крім програм (передач) організації мовлення), 13.10.2020 позивачем здійснено моніторинг мовлення телеканалу Viasat History та встановлено наявність у складі програм цього телеканалу аудіовізуального твору - Д/с Мифы и чудовища , 1 сезон, 6 с. (Miths and Monsters), про що складено акт № 01/12/10/20 фіксації фактів публічного використання музичних, аудіовізуальних творів та інших об`єктів авторського права і суміжних прав від 13.10.2020, а також додано до матеріалів справи відеозаписи.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що оскільки Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" є єдиною в Україні акредитованою організацією у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, а відповідач в свою чергу, здійснює на території України діяльність провайдера програмної послуги, та в силу приписів ст. 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" він зобов`язаний укласти з організацією колективного управління відповідний договір.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанціх зазначив, що саме на користувача покладено обов`язок до початку використання в своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про авторське право і суміжні права") укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав. Як вбачається з матеріалів справи Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" єдина в Україні акредитована організація колективного управління у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, як вже зазначено вище.
Колегія суддів погоджується з відповідними висновками суду першої інстанції, з огляду на настуне.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.
Відповідно до ч.1. ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до приписів статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
При цьому договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" визначає правові та організаційні засади колективного управління майновими правами суб`єктів авторського і (або) суміжних прав в Україні, зокрема в сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
За визначенням, наведеним в статті 1 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" колективне управління - діяльність зі збору, розподілу та виплати правовласникам доходу від прав, що здійснюються в інтересах більше ніж одного правовласника на умовах та з дотриманням принципів, передбачених цим Законом.
Обов`язкове колективне управління - колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організацій колективного управління, що здійснюється акредитованими Установою організаціями у визначених цим Законом сферах.
Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" обов`язкове колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами.
Обов`язкове колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється виключно у таких сферах:
1) право слідування щодо творів образотворчого мистецтва;
2) репрографічне відтворення творів та їх частин (уривків);
3) відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників;
4) кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
Перелік сфер колективного управління, за якими здійснюється обов`язкове колективне управління, визначений цією частиною, є вичерпним.
За кожною сферою обов`язкового колективного управління визначається одна акредитована організація.
Таким чином, незалежно від передання правовласниками в управління акредитованої організації, що здійснює діяльність у сфері обов`язкового колективного управління (зокрема в сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення), лише остання має право здійснювати колективне управління в даній сфері.
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав», яка є єдиною в Україні акредитованою організацією в сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського і (або) суміжних прав (крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення) (згідно з чинним на час вирішення спору наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 10.09.2019 №14) є належним позивачем у даній справі.
Крім того, предметом розгляду адміністративного суду міста Києва був позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто ТВ Сервіс" про визнання протиправним та скасувати рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 30.07.2019 про акредитацію організації колективного управління громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" у сфері обов"язкового колективного управління "кабельна ретрансляція об"єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення"; визнання протиправним та скасування наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 10.09.2019 № 14 "Про акредитацію організації колективного управління". Предметом позову в даній справі є правомірність рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 30.07.2019 про акредитацію організації колективного управління громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" у сфері обов"язкового колективного управління "кабельна ретрансляція об"єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення" та наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 10.09.2019 № 14 "Про акредитацію організації колективного управління", яким введено і дію спірне рішення Комісії.
За наслідком розгляду даного спору, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2021, яке залишено без змін постановою Шостого адміністративного суду від 10.08.2021 у справі №640/22936/20, в задоволення позову відмовлено повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" провайдер програмної послуги - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії, виданої Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення, на договірних засадах надає абонентам можливість перегляду пакетів програм, використовуючи для передавання цих програм ресурси багатоканальних телемереж;
програмна послуга - формування пакетів програм та забезпечення абонентам можливості їх перегляду на договірних засадах.
Відповідно до ст. 42 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" ретрансляція телерадіопрограм та передач, зміст яких відповідає вимогам Європейської конвенції про транскордонне телебачення, на території України не обмежується. Порядок ретрансляції регулюється цим Законом.
Суб`єкт господарювання, який перебуває під юрисдикцією України, має на меті здійснювати ретрансляцію програм та передач і отримав на це дозвіл від правовласника (виробника), який не підпадає під юрисдикцію держави - члена Європейського Союзу або держави, яка ратифікувала Європейську конвенцію про транскордонне телебачення, має право здійснювати ретрансляцію програм та передач лише за умови відповідності їх змісту вимогам законодавства України, Європейської конвенції про транскордонне телебачення та у разі їх включення до переліку програм, що ретранслюються, за рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення.
Право на ретрансляцію теле- та/чи радіопрограм визначається ліцензією на мовлення або ліцензією провайдера програмної послуги.
Максимальні обсяги ретрансляції та орієнтовний перелік (за жанрами) передбачених до ретрансляції програм та передач визначаються програмною концепцією мовлення згідно з вимогами цього Закону.
Провайдери програмної послуги здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм та передач у багатоканальних телемережах відповідно до переліку телерадіопрограм та передач, які передбачено надавати у складі програмної послуги.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" кабельна ретрансляція - прийом і одночасна передача телерадіоорганізаціями, провайдерами програмної послуги та іншими особами незалежно від використаних технічних засобів повних і незмінних передач (програм) організацій мовлення або їх істотних частин, а також творів, виконань, фонограм, відеограм, зокрема, таких, що містяться в таких передачах (програмах) організацій мовлення, за умови, що початкова трансляція такої передачі (програми) здійснена організацією мовлення, яка не підпадає під юрисдикцію України відповідно до закону або міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" є суб`єктом господарювання, що відповідно до ліцензії Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення НР № 0736-п від 14.07.2009 року, НР № 00135-п від 12.01.2011 року, НР № 00137-п від 12.12.2013 року, НР № 00802-п від 09.09.2019 здійснює на території України діяльність провайдера програмної послуги (згідно з відомостями з Державного реєстру суб`єктів інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення, що розміщений на офіційному сайті Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення).
Зокрема, відповідач ретранслює програми таких телеканалів, як Fashion TV , Белорусь 24 HD , TV 1000 Actoin , TV 1000 (East) , Viasat Explorer , Viasat History , Viasat Nature , Viasat Sport East , TV 1000 kino , CNL тощо.
Частиною 3 статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" установлено, що користувачі зобов`язані до початку використання в своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про авторське право і суміжні права" укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.
У разі укладення користувачем договору з акредитованою організацією колективного управління та виконання ним передбачених таким договором зобов`язань користувач звільняється від будь-яких інших претензій щодо даної категорії прав, виду об`єкта авторського права і (або) суміжних прав і способу його використання згідно зі сферою акредитації організації колективного управління, з якою він уклав договір, крім тих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, щодо яких на загальнодоступному веб-сайті даної організації колективного управління зазначено, що вони не охоплюються договором. У разі надходження таких претензій вони вирішуються організаціями колективного управління.
Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання його є обов`язком для суб`єкта господарювання в випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Таким чином, з огляду на пряму вказівку в Законі України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" щодо обов`язковості укладення відповідачем (як користувачем у розумінні статті 1 цього Закону) з єдиною акредитованою організацією колективного управління в сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення) договору про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, позивач правомірно звернувся з відповідним позовом до суду.
Суд зазначає, що предметом даного позову є спонукання користувача до укладення договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського і суміжних прав (крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення) з єдиною в Україні акредитованою організацією обов`язкового колективного управління в даній сфері.
Відповідно до частин 1-3 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
За приписами частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.
Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.  Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.
Згідно з ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Статтею 643 ЦК України передбачено, що якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.
З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2020 позивач звернувся до відповідача з листом №   01-05/10/20, до якого зокрема додано два примірники проекту договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення, підписаних Громадською спілкою "Коаліція аудіовізуальних і музичних творів" та скріплених його печаткою, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, службовим чеком від 05.10.2020 та отримане відповідачем 07.10.2020 згідно з відстеженням пересилання поштових відправлень на сайті АТ Укрпошта за штрихкодовим ідентифікатором: 0102416444061.
Проте, відповідач на вищезазначений лист відповіді не надав, запропонований позивачем проект договору не погодив та не підписав, зауваження або пропозиції відносно змісту запропонованого правочину не надав, протокол розбіжностей до нього не склав.
Тож, позивач, не отримавши відповіді на пропозицію укласти договір, звернувся з позовом до суду про спонукання відповідача, як користувача об`єктами авторського та суміжних прав, до укладання договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського і суміжних прав (крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення).
Суд зазначає, що відповідач не навів власної редакції договору. При цьому, звернення позивача до суду з даним позовом не позбавляло права та можливості відповідача у визначеному законом порядку надати позивачу відповідь, зокрема, шляхом підписання протоколу розбіжностей.
За частиною 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.
З огляду на імперативну норму частини 3 статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", що встановлює обов`язок користувача до початку використання в своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про авторське право і суміжні права") укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, суд дійшов висновку, що позов акредитованої організації обов`язкового колективного управління в відповідній сфері до ліцензованого провайдера програмної послуги щодо укладення договору на надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського і суміжних прав (крім прав організації мовлення на програми організацій мовлення) підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції зазначив, що на даний час немає примірного чи типового договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення. Однак це не звільняє користувача від обов`язку укласти такий договір, у такому випадку сторони відповідно до вказаної вище норми права не обмежені в можливості визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до частини 9 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.
Суд, проаналізувавши зміст запропонованого проекту договору, не вбачає в ньому умов, які б суперечили законодавству.
Так, у розділі 1 проекту договору запропоновано встановити наступне: "Щоквартальна винагорода (відрахування) за цим Договором розраховується як добуток Кількості абонентів за звітний період на Тарифи, зазначені у Додатку N 3 до цього Договору, та на три місяці звітного кварталу."
Розділом 2 проекту договору визначено його предмет: "2.1. На умовах, визначених цим Договором, Спілка надає Провайдеру дозвіл на використання Об`єктів прав шляхом кабельної ретрансляції на Територію, а Провайдер зобов`язується виплачувати Спілці щоквартальну винагороду (відрахування) відповідно до умов цього Договору.
2.2. Збір винагороди (відрахування) здійснюється Спілкою з метою справедливого розподілу доходу правовласникам, які передали та які не передали Спілці управління своїми правами.
2.3. Провайдер не має права передавати третім особам отриманий за цим Договором дозвіл.
2.4. Провайдер виплачує Спілці винагороду (відрахування) за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, в розмірі та порядку, визначеному цим Договором, для виплати доходу від прав правовласникам.".
Розділом 5 проекту договору регламентовано серед іншого строк дії, а саме: "5.1. Цей Договір є укладеним та набуває чинності в дату його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками, разом із тим Сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до правовідносин, що виникли між Сторонами з 10 квітня 2020 року.
5.2. Сторони домовились, що строк дії цього Договору встановлюється з дати його укладення і до 31 грудня 2025 року за умови, що Спілка буде мати статус акредитованої організації колективного управління для сфери використання об`єктів авторського права і суміжних прав шляхом кабельної ретрансляції у встановленому законодавством порядку.
5.5. Цей Договір вважається автоматично припиненим у разі втрати Спілкою статусу акредитованої організації у сфері "кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення" з моменту втрати Спілкою такого статусу без необхідності укладання Сторонами будь-яких додаткових правочинів до цього Договору.
5.6. У випадку припинення діяльності Провайдера в сфері кабельної ретрансляції цей Договір припиняється з дати припинення такої діяльності або дати анулювання відповідної ліцензії Провайдера, про що Провайдер письмово повідомляє Спілку. Припинення дії Договору з цих підстав не звільняє Провайдера від виплати винагороди (відрахування) за період фактичного здійснення ним такої діяльності.".
При цьому, суд зазначає, що наявність у відповідача чинних договорів, укладених ним з організаціями мовлення на розповсюдження програм (телеканалів) за допомогою телекомунікаційних систем (копії яких наявні в матеріалах справи) не нівелює його обов`язку на укладання з організацією обов`язкового колективного управління в відповідній сфері договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, що використовуються відповідачем як ліцензованим провайдером програмної послуги, який в межах ретрансльованих програм телеканалів (відносно яких з телерадіоорганізаціями укладено відповідні договори) відтворює численні об`єкти авторського і суміжних прав, у тому числі аудіовізуальних творів (зокрема фільмів, відеокліпів), музичних творів, фонограм, відеограм тощо.
Згідно з частиною 5 статті 180 Господарського кодексу України ціна в господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.
За частиною 2 статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних) прав" тарифи, що пропонуються для застосування у договорах з користувачами, мають бути об`єктивними та обґрунтованими, зокрема, з урахуванням економічної вигоди використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав у господарській діяльності, характеру та обсягів використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, виду діяльності користувача, фінансово-економічних показників ринку, на якому здійснюється використання зазначених об`єктів.
Проекти попередніх тарифів розглядаються на загальних зборах організації колективного управління та визначаються у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від надходжень користувачів, отриманих безпосередньо від використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав за вирахуванням витрат, пов`язаних з придбанням (набуттям) прав на такі об`єкти авторського права і (або) суміжних прав, чи відсотків від вартості обладнання і матеріальних носіїв, за допомогою яких можна здійснити відтворення об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, окремо для кожної категорії користувачів не менше, ніж на три роки. Попередні тарифи мають відповідати вимогам до тарифів, встановленим абзацом першим цієї частини.
Протягом 10 робочих днів з моменту затвердження проекту попередніх тарифів організація колективного управління зобов`язана оприлюднити проект попередніх тарифів шляхом: опублікування на своєму веб-сайті; надсилання до Установи; надсилання разом з пропозицією брати участь у переговорах про встановлення тарифів профільним асоціаціям і об`єднанням користувачів за відповідною категорією, а також окремо користувачам, які за даними організації колективного управління у попередньому звітному періоді сплатили не менше одного відсотка загального обсягу доходів від прав, зібраних організацією колективного управління за цією категорією користувачів.
Установа протягом 10 робочих днів з дня отримання від організації колективного управління проектів попередніх тарифів розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію про початок процесу переговорів про встановлення тарифів.
Протягом 30 календарних днів з дня оприлюднення проектів попередніх тарифів Установа здійснює реєстрацію учасників переговорів про встановлення тарифів зі сторони користувачів, а саме профільних асоціацій і об`єднань користувачів за відповідною категорією, а також користувачів, які виявили бажання брати участь у переговорах з організацією колективного управління.
Протягом 10 робочих днів з дня завершення реєстрації учасників переговорів організація колективного управління подає до Установи, а Установа оприлюднює інформацію про дату і місце проведення переговорів або про проведення переговорів у режимі відеоконференції. Установа здійснює посередництво у переговорах.
Переговори про встановлення тарифів мають бути завершені не пізніш як за 60 календарних днів.
Рішення учасників переговорів зі сторони користувачів приймаються двома третинами голосів від загального складу зареєстрованих учасників переговорів.
У разі якщо сторони переговорів про встановлення тарифів не узгодили тарифи протягом 60 календарних днів, такі тарифи визначаються судом. Кожен з учасників переговорів або організація колективного управління, або особа, яка провадить діяльність у відповідній сфері, має право на звернення з позовом до суду із обов`язковим залученням усіх учасників переговорів до судового процесу.
Тарифи, узгоджені на переговорах про встановлення тарифів чи визначені судом, є обов`язковими для всіх користувачів за відповідною категорією та застосовуються з дати завершення переговорів про встановлення тарифів на підставі відповідного договору.
З матеріалів справи вбачається, що в період з 10.03.2020 по 09.04.2020 позивачем та представниками провайдерів програмної послуги (зокрема й профільними асоціаціями провайдерів програмної послуги - Спілкою кабельного телебачення України, Всеукраїнською асоціацією операторів кабельного телебачення і телеінформаційних мереж, Телекомунікаційною палатою України, Асоціацією правовласників та постачальників контенту, Американська торговельна палта в Україні) проведено переговори щодо встановлення остаточних розмірів тарифів за кабельну ретрансляцію об"єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
В ході переговорів сторони затвердили наступні остаточні розміри тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення: на 2020 рік - 0,40 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2021 рік - 0,90 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2022 рік - 1,50 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2023 рік - 2,00 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2024 рік - 2,50 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2025 рік - 3,00 грн/міс за кожного абонента (користувача), що підтверджується протоколом переговорів.
Відповідні тарифи розміщені на офіційному веб-сайті Міністерства економіки України (попередня назва -Міністерство розвитку, економіки, торгівлі та сільського господарства України) у розділі Ставки (тарифи) винагороди за використання об`єктів авторського права і суміжних прав (https://www.me.gov.ua).
Ціна, запропонована позивачем у проекті договору, до укладання якого спонукається відповідач, відповідає остаточним тарифам (чинні на момент вирішення спору), встановленим у порядку, визначеному частиною 2 статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних) прав", та є обов`язковою для відповідача, як користувача об`єктами авторського та суміжних прав за відповідною категорією за відповідний період.
При цьому, установлення щоквартальної винагороди є правом учасників переговорів і жодним чином не суперечить положенням частин 1 та 2 статті 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав».
Відповідно до частини 7 статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.
Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, просить визнати укладеним договір № 01-05/10/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення з моменту затвердження в установленому Законом порядку остаточних тарифів, тобто з 10.04.2020 (пункт 5.1 Договору).
Відповідно до статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування, попереднього договору. В інших випадках, спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог, днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 905/889/16 та від 19.06.2019 у справі № 915/802/18.
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки предметом розгляду даної справи є переддоговірний спір, відповідно, договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, тож днем укладення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у даній справі.
В той же час, з огляду на те, що за частиною 3 статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" саме на користувача покладено обов`язок до початку використання в своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про авторське право і суміжні права") укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати укладеним такий договір на запропонованих позивачем умовах, зокрема щодо застосування умов цього правочину до правовідносин, що виникли між сторонами з 10.04.2020, оскільки відповідач на протязі усього часу (що передував зверненню до суду з відповідним позовом) продовжував безоплатно, за відсутності договору з акредитованою організацією обов`язкового колективного управління, використовувати об`єкти авторського та суміжних прав шляхом кабельної ретрансляції, що не спростовано відповідачем.
Проте, суд звертає увагу відповідача на пункт п. 5.5. договору №01-05/10/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення, яким передбачено, що цей Договір вважається автоматично припиненим у разі втрати Спілкою статусу акредитованої організації у сфері "кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організації мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення" з моменту втрати Спілкою такого статусу без необхідності укладення сторонами будь-яких додаткових правочинів.
Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" про укладення договору підлягають задоволенню частково, оскільки як встановлено судом вище днем укладення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у даній справі.
Щодо доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає, що Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" є єдиною в Україні акредитованою організацією у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, а відповідач в свою чергу, здійснює на території України діяльність провайдера програмної послуги (що не спростовано в суді апеляційної інстанції), та в силу приписів ст. 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" він зобов`язаний укласти з організацією колективного управління відповідний договір.
Позивач правомірно стверджує, що певні об`єкти авторського і суміжних прав містяться у програмах (передачах) організацій мовлення завдяки нормативному визначенню кабельної ретрансляції в законодавстві, а відеозаписи програми "Viasat History" є належним і допустимим доказом щодо позадоговірного публічного використання об`єктів прав Відповідачем.
На підставі п. 5.6.9. власного Статуту позивача Волинцю Олександру Миколайовичуд видана довіреність, підписана Генеральним директором Позивача. Дослідивши вказане, враховуючи, що фіксація фактів неправомірності використання об`єктів авторського та суміжних прав не є виключними правомочностями позивача, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доручення  Волинцю Олександру Миколайовичу на вчинення таких фіксацій, видане позивачем, не суперечить вимогам закону. До того ж, поданням даного позову юридична особа схвалила відповідні дії свого представника.
Інших доводів скаржника по суті заявлених вимог, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваного судового рішення та впливали на його правильність, в апеляційній скарзі не наведено.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського   суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, в межах доводів даної апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі - без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні телекомунікації" залишити без задоволення.
Рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/17099/20 залишити без змін.
Матеріали справи №910/17099/20 направити до господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст складено 19.08.2021.

Головуючий суддя                                                            М.Л. Доманська 

Судді                                                                                В.О. Пантелієнко

                                                                                Б.М. Поляков