Номер провадження: 22-ц/813/6196/21 
Номер справи місцевого суду: 497/1017/2020
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Цюри Т.В.,
               за участю секретаря                Хухрова С.В., 

розглянувши у письмовому провадженні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 26 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, ОСОБА_2 , Державний реєстратор відділу державної реєстрації при виконавчому комітеті Болградської міської ради Одеської області Галамай Ольга Євгенівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та стягнення немайнової моральної шкоди, 

встановив:

12.08.2020 року позивач звернувся до Болградського районного суду Одеської області з позовом до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., ОСОБА_2 , Державний реєстратор відділу державної реєстрації при виконавчому комітеті Болградської міської ради Одеської області Галамай О.Є., про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та стягнення немайнової моральної шкоди (т.1, а.с.1-7) та просив постановити рішення, яким:
-визнати недійсним договір купівлі-продажу №4663 від 24.07.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., індексний номер – 53293251;
-скасувати запис №53293251 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житлове приміщення – квартиру загальною площею 64,50 кв.м., житловою площею 42,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-стягнути з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі – 100 000 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ухвалою суду від 02.10.2019 року було відкрито провадження по справі. 

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2020 року по справі №497/1459/19 позовні вимоги було задоволено у повному обсязі (в подальшому скасовано). 

Не погодившись з зазначеним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Одеського апеляційного суду зі скаргою, в якій ставилось питання про скасування заочного рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.05.2020 року було відкрито провадження по справі з наданням строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали, який продовжено на строк дії карантину. Між тим, у відзиві на апеляційну скаргу зокрема, було зазначено про наявність підстав для закриття апеляційного провадження з огляду на інший порядок перегляду заочного рішення. 

Проте, на дату складання відзиву позивачу стало відомо, що 10.06.2020 року відповідач розмістив оголошення про продаж спірного об`єкту нерухомого майна: квартиру загальною площею 64,50 кв. м., житловою площею 42,20 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на сайті «OLX». 
Зазначені обставини могли ускладнити або унеможливити в подальшому виконання рішення суду, що обумовило необхідність у заявлені клопотання в порядку ст.ст. 149, 150 ЦПК України про забезпечення позову. 

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2020 р. по справі №497/1459/19, апеляційне провадження №22-3/813/215/20, заяву про забезпечення позову було задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо відчуження квартири загальною площею 64,50 кв. м., житловою площа 42,20 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 

В подальшому, ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.06.2020 року по справі №497/1459/19, апеляційне провадження №22-3/813/215/20, суд апеляційної інстанції, виходячи з того, що заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 31 березня 2020 року районним судом не переглядалось, за письмовою заявою відповідача, закрив провадження по справі, як помилково відкрите. Вжиті заходи забезпечення позову цією ж ухвалою було скасовано. 
У зв`язку з цим, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 149, ч. 4 ст. 152 ЦПК України, 06.07.2020 року до подання позову позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна. 

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 07.07.2020 року по справі №497/831/2020, провадження №2-з/497/1/2020, заяву було задоволено (т.1, а.с.21-22). 

Проте, в день отримання рішення суду позивачу стало відомо, що 24.07.2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою ОСОБА_2 під час існування чинної заборони на відчуження спірного майна - квартири загальною площею 64,50 кв.м., житловою площею 42,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було укладено договір купівлі-продажу зазначеного об`єкту нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., індексний номер – 53293251 (т.1, а.с.42-44). 
Враховуючи вказані обставини, позивач вважав, що зазначений договір купівлі-продажу є недійсним, а запис про реєстрацію права власності таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 26 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., ОСОБА_2 , Державний реєстратор відділу державної реєстрації при виконавчому комітеті Болградської міської ради Одеської області Галамай О.Є. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та стягнення немайнової моральної шкоди було задоволено частково (т.2, а.с. 18-25).        
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між продавцем АТ КБ «ПриватБанк» та покупцем ОСОБА_2 , посвідчений 24 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м.Київ Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №4663. 
Скасовано рішення державного реєстратора – приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, м.Київ Остапенка Є.М. про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 .
Припинено право власності ОСОБА_2 на житлове приміщення: квартиру загальною площею 64.50 кв. м., житловою площею 42.20 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000.00 грн. було відмовлено.
Стягнуто з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 2 522,40 грн. 
Судовий збір в розмірі 840,80 грн. за заявлені позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк»,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення Болградського районного суду Одеської області від 26 листопада 2020 року, та постановлення нового - провідмову в задоволенні позову (т.2, а.с.30-34). 

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність її учасників, суд апеляційної інстанції виходив із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (т.2, а.с.100-106), проте, до суду апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
У зв`язку з цим, та враховуючи, що дана цивільна справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції майже 6 місяців (т.2, а.с.43-44), суд вирішив слухати справу у відсутність учасників справи, та на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено іпотечний договір. Предметом договору є надання Іпотекодавцем, тобто ОСОБА_1 , в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк» нерухомого майна: 3-кімнатної квартири загальною площею 64,50 кв.м, житловою площею 42,20 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належна іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В., реєстраційний №854, зареєстрований в КП «Болградське БТІ», номер запису 285 в книзі 24, реєстраційний номер 18502094 (т.1, а.с.26-28).

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2020 року по справі №497/1459/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу  Віноградової Владислави Юріївни про визнання незаконним рішення та скасування запису про державну реєстрацію права власності – задоволено. Визнано незаконним рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Виноградової В.Ю. про реєстрацію права власності від 07.12.2016 року. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності №17882158 про реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.13-20).
Вказане судове рішення було оскаржено в апеляційному порядку відповідачем у справі.
Крім того, ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2020 р. по справі №497/1459/19, апеляційне провадження №22-3/813/215/20, заяву про забезпечення позову було задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо відчуження квартири загальною площею 64,50 кв. м., житловою площа 42,20 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 

В подальшому, ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.06.2020 року по справі №497/1459/19, апеляційне провадження №22-3/813/215/20, суд апеляційної інстанції, виходячи з того, що заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 31 березня 2020 року районним судом не переглядалось, за письмовою заявою відповідача, закрив провадження по справі, як помилково відкрите. Вжиті заходи забезпечення позову цією ж ухвалою було скасовано. 

07 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви, яка була судом розглянута та задоволена.
Так, ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 07.07.2020 року, справа №497/831/2020, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна, а саме: квартири загальною площею - 64,50кв.м., житловою площею - 42,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.21-22).
13 липня 2020 року позивачем ОСОБА_1 було подано позовну заяву до АТ КБ «ПриватБанк» про усунення перешкод та вселення, та ухвалою суду від 17.07.2020 року було відкрито провадження по справі 497/875/2020 року (т.2, а.с.7-10, 11), яка до теперішнього часу перебуває на розгляді суду.
З метою виконання ухвали Болградського районного суду Одеської області від 07.07.2020 року по справі №497/831/2020 про вжиття заходів забезпечення позову, позивачем ОСОБА_1 13.07.20020 року о 10:38:15 год. було подано заяву власника про заборону вчинення реєстраційних дій у державному реєстратору відділу державної реєстрації при виконавчому комітеті Болградської міської ради Одеської області ОСОБА_3 , до якої додано копію ухвали про вжиття заходів забезпечення позову (а.с.29).
Третя особа Державний реєстратор відділу державної реєстрації при виконавчому комітеті Болградської міської ради Одеської області Галамай О.Є. і в судовому засіданні, і в наданих письмових поясненнях від 30.03.2020 року підтвердила факт прийняття заяви ОСОБА_1 13.07.220 року про заборону вчинення реєстраційних дій з доданою ухвалою суду про вжиття заходів забезпечення позову.
Крім того, детально пояснила порядок прийняття і виконання цієї заяви, шляхом сканування та розміщення у Державному реєстрі прав та на підтвердження надала Prin Screen з АРМ «Державного реєстру прав» (т.1, а.с.154-164).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 06.08.2020 року за №219290334 вбачається, що приватним нотаріусом Остапенком Є.М. Київського міського нотаріального округу м.Києв 24.07.2020 року було посвідчено договір купівлі-продажу, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 квартири загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Державну реєстрацію здійснено 24.07.2020 року о 16:45:49 годині, індексний номер 53293251 (т.1, а.с.24).

На виконання ухвали Болградського районного суду Одеської області від 13.08.2020 року третя особа приватний нотаріус Остапенко Є.М. надав суду матеріали справи за договором купівлі-продажу від 24.07.2020 року за реєстровим №4663 (а.с.41-122), із яких вбачається, що згідно протоколу №486877 24.06.2020 року відбулися прилюдні торги організовані Міністерством юстиції України з продажу АТ КБ «ПриватБанк» трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , переможцем яких стала ОСОБА_2 (т.1, а.с.58).

Таким чином, не зважаючи на те, що навколо зазначеного майна відбувалися судові спори, та 31.03.2020 року Болградським районним судом Одеської області було постановлено заочне рішення, яким позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено, визнано незаконним рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Виноградової В.Ю. про реєстрацію права власності від 07.12.2016 року; скасовано запис про державну реєстрацію права власності №17882158 за ПАТ КБ «ПриватБанк», про реєстрацію права власності на предмет іпотеки – вищевказану квартиру, відповідач - АК КБ «ПриватБанк» 24.06.2020 року оголосив прилюдні торги щодо спірного майна.
Більше того, відповідач АТ КБ «ПриватБанк» у своєму відзиві від 16.10.2020 року (т.1, а.с.184-188) визнав зазначений факт, а саме наявність заочного рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2020 року, справа №497/1459/19, однак яке не набрало законної сили, оскільки було оскаржено відповідачем.

Також відповідач підтверджував, що під час розгляду вищевказаної апеляційної скарги, Одеський апеляційний суд ухвалою від 22.06.2020 року забезпечив позов у цій справі за заявою позивача шляхом накладення заборони дій щодо відчуження квартири загальною площею 64,5 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 220-226).
При цьому, відповідач - АТ КБ «ПриватБанк» ніяким чином не довів до відома покупця -третьої особи  ОСОБА_2  інформації щодо наявності судових спорів відносно об`єкту нерухомості – вищевказаної квартири. 

У зв`язку з цим, 24 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було оформлено і посвідчено договір купівлі-продажу, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 квартири загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.42-44).
Державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 також було здійснено 24.07.2020 року о 16:45:49 годині, індексний номер 53293251 (а.с.24).

Але всупереч вимогам законодавства України приватний нотаріус Остапенко Є.М. при прийнятті заяви про державну реєстрацію права власності за № 40646600 від 24.07.2020 року о 16:45:44 год. сформував відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав, ідентифікатор пошуку № 217716886 від 24.07.2020 року о 16:46:49 год. за параметрами пошуку: АДРЕСА_1 , де результати пошуку видають інформацію про наявність чинних зареєстрованих заяв (а.с.165) «Відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав») зокрема:

1.Рішення суду 497/1459/19 від 22.06.2020 Видавник: Одеський апеляційний суд, реєстраційний номер заяви 40257139 від 01.07.2020 15:28:22 год. Центра надання адміністративних послуг при Болградській районній державній адміністрації Одеської області (вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо відчуження стосовно квартири).
2.Заява власника про заборону вчинення реєстраційних дій, куди прикріплена відсканована ухвала Болградського районного суду № 497/831/2020 від 07.07.2020 року реєстраційний номер заяви 40435052 від 13.07.2020 року 10:38:15 год. виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області (щодо заборони вчинення реєстраційних дій відносно квартири).

Таким чином вказаним державним реєстратором, яким в даному випадку був ОСОБА_4 , не було виконано положення ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон), якою визначено вимоги щодо зупинення державної реєстрації прав.
Так, проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.
Крім того, про зупинення реєстраційних дій на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій або заяв про заборону вчинення реєстраційних дій на проведення реєстраційних дій, державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна.
Рішення про відновлення реєстраційних дій Державний реєстратор приймає на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.
Крім того, Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти календарних днів, не подано судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ч.5 ст. 12 Закону відомості про речові права; обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

Проте, в порушення вимог ст. 18 Закону приватний нотаріус Остапенко Є.М. не здійснив перевірки документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень (т.1, а.с.166) .

Так, вказаним приватним нотаріусом не було враховано, що гідно п.3 ч. 1 ст. 18 Закону прийняттю рішення про державну реєстрацію прав або про відмову у реєстрації прав передує встановлення державним реєстратором черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних.
Пунктом 4 ч.1 ст. 3 Закону визначено засади державної реєстрації прав, зокрема внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру, речових прав на нерухоме майно.

Крім того, відповідач, яким в даному випадку є АТ КБ «ПриватБанк», достовірно знав про наявність судових спорів щодо предмету цього договору купівлі-продажу: квартири АДРЕСА_2 .
Тобто, відповідачу було відомо про заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2020 року справа № 497/1459/19, про ухвалу Одеського апеляційного суду від 22.06.2020 року по цій справі про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо відчуження стосовно квартири, втім відповідач оголосив про проведення прилюдних торгів щодо спірного майна, які були проведені 24.06.2020 року, тобто під час чинності ухвали апеляційного суду.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача в частині скасування рішення державного реєстратора – приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, м.Київ Остапенка Є.М., індексний номер №53293251 від 24.07.2020 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , та необхідності припинення права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру. 

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду справи, від представника заявника апеляційної скарги ОСОБА_5 24.03.2021 року надійшла заява про зупинення провадження по даній цивільній справі до вирішення іншої справи № 497/1459/19 в апеляційному порядку за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2020 року по справі №497/1459/19 ухваленого за позовним вимогам ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу  Віноградової В.Ю. про визнання незаконним рішення та скасування запису про державну реєстрацію права власності (т.2, а.с.94-96).

Однак, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення апеляційного провадження по даній цивільній справі, так як по-перше: 
дане заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2020 року по справі №497/1459/19 скасовано постановою Одеського апеляційного суду Одеської області від 18.05.2021 року і на даний час в суді Касаційної інстанції відкрито касаційне провадження на предмет перегляду вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції та витребувано вказану справу із Болградського районного суду Одеської області (т.1, а.с.124-125); 
по друге: вказане заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2020 року по справі №497/1459/19, жодним чином не впливає на законність і обґрунтованість даного судового рішення, так як в ньому обгрунтовано вказано про порушення вимог чинного законодавства України приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м.Київ Остапенком Є.М., який здійснив державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , індексний номер №53293251 від 24.07.2020 року, про що вказано вище, а також свідомого замовчування ПАТ КБ «ПриватБанк» існування судових спорів стосовно вищевказаної квартири, які могли б перешкодити укладенню правочину, про що буде вказано нижче.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року, справа № 497/1959/15-ц, провадження № 61-10138св19, було скасовано постанову апеляційного суду Одеської області від 01 березня 2018 року, в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, а справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.111-122).
Тобто на даний час судове рішення Болградського районного суду Одеської області від 09 грудня 2016 року, в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, не набрало законної сили і є предметом нового розгляду суду апеляційної інстанції. 

Суд також правильно вказав, що приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. 
Правочин, вчинений під впливом обману, належить до правочинів з вадами волі, оскільки у сторони, яка діяла під впливом обману, внутрішня воля сформувалася невірно під впливом хибних відомостей про обставини правочину, спричинених діями інших осіб.
Обман може відбуватися як у вигляді активної поведінки або повідомлення про будь-які обставини, яких насправді немає (повідомлення недостовірних відомостей про предмет договору, надання підроблених документів про право власності на продавану річ, про право на вчинення такого правочину), так і у вигляді свідомого замовчування обставин, які можуть перешкодити укладенню правочину. Суб`єктом введення в оману може бути як сторона правочину, так і третя особа, яка діяла з відома або на прохання сторони правочину.

У зв`язку з викладеними обставинами, суд першої інстанції зазначив, що під час судового розгляду, третя особа ОСОБА_2 , яка є стороною правочину від 24.07.2020 року, підтвердила, що продавець ПАТ КБ «ПриватБанк» приховав від неї інформацію щодо наявності судових спорів відносно предмету договору, квартири, яку вона купувала, та наявності заборон на відчуження цієї квартири, що свідчить про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» умисно ввів в оману іншу сторону договору, в даному випадку продавця ОСОБА_2 .

Що стосується висновку суду про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування йому моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано відмовив в задоволенні цих позовних вимог, оскільки позивач ОСОБА_1 не довів своїх вимог в цій часині і судове рішення у вказаній частині в апеляційному порядку фактично не оскаржується.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, ухваленого судового рішення та доводів апеляційної скарги. 

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Щодо розподілення між сторонами судових витрат, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом І групи, що підтверджується посвідченням від 08.12.2018 року (а.с.18), та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.9). Інвалідність встановлена на строк до 01.01.2021 року.
Згідно Закону України «Про судовий збір» ст.4 ч.1 судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн.
Позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру, три з яких судом обґрунтовано задоволені оскаржуваним судовим рішенням.
Виходячи з викладеного, суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 2 522,40 грн. 
Судовий збір в розмірі 840,80 грн. за заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд обгрунтовано відніс на рахунок держави, оскільки позивач є інвалідом І групи, та в силу вимог ст. 5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Болградського районного суду Одеської області від 26 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра