УХВАЛА

04 серпня 2021 року 
м. Київ

Справа №  916/1768/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова    Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.
секретар судового засідання - Астапова Ю. В., 
розглядаючи в режимі відеоконференції касаційну скаргу Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" на постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 (колегія суддів Таран    С. В., Мишкіна М. А., Поліщук Л. В.) і рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2017 (суддя Демешин О. А) у справі
за позовом Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" до відповідачів: 1. Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, 2.    Фізичної особи-підприємця Сєрєкової Світлани Іванівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, а також визнання недійсним свідоцтва про право власності,
за участю представників:
позивача - Сидоров О. В.;
відповідача - 1 - не з`явилися;
відповідача - 2 - Гамар В. І.
ВСТАНОВИВ:
У липні 2017 року Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" (далі - Порт) звернулося з позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради та Фізичної особи-підприємця Сєрєкової Світлани Іванівни (далі - ФОП Сєрєкова С. І.) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко Віолетти Анатоліївни (далі - реєстратор) від 28.07.2014 з індексним номером 14736132, яким за відповідачем зареєстровано право приватної власності на 1/1 частки будівель та споруд бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а також визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.07.2014 з індексним номером 24811146, видане цим же реєстратором на ці ж самі об`єкти нерухомого майна.
На обґрунтування позовних вимог послалося на відсутність у ФОП Сєрєкової    С. І. правових підстав для набуття права приватної власності на 1/1 частки будівель та споруд вищевказаної бази відпочинку та, як наслідок, незаконність здійснення за останньою державної реєстрації права власності на ці об`єкти нерухомого майна з видачею їй свідоцтва про право власності.
17.10.2017 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову. 
Не погодившись з цим рішенням, Порт звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою про його скасування.
Одеський апеляційний господарський суд ухвалою від 03.11.2017 прийняв апеляційну скаргу Порту на це рішення до провадження та призначив її до розгляду на 05.12.2017. 
05.12.2017 цей суд апеляційної інстанції постановив ухвалу, залишену без змін постановою Верховного Суду від 12.04.2018, про зупинення апеляційного провадження у цій справі до вирішення адміністративної справи № 826/12910/17 за позовом Порту до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, за участю третіх осіб: ФОП Сєрєкової С. І. та Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради, про скасування реєстрації декларації від 27.05.2014 № ІУ142141470089 про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво бази відпочинку «Сонячне світло», розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Після постановлення 29.05.2019 Окружним адміністративним судом міста Києва ухвали про закриття провадження у справі № 826/12910/17, Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.08.2019 поновив апеляційне провадження у справі № 916/1768/17 та призначив її до розгляду на 04.09.2019, а в останній раз відклав розгляд справи на 18.09.2019. 
Згодом цей же суд апеляційної інстанції ухвалою від 18.09.2019 за клопотанням Порту знову зупинив апеляційне провадження у справі № 916/1768/17 до набрання законної сили судовим рішення у справі Господарського суду міста Києва № 916/2663/19 за позовом Порту до Державної архітектурно-будівельної інспекції України та ФОП Сєрєкової С. І. про скасування реєстрації цієї ж декларації.
07.07.2020 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі №    916/2663/19, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021, про відмову у позові.
26.04.2021 Південно-західний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі № 916/1768/17 та призначив її до розгляду на 24.05.2021.
24.05.2021 Південно-західний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою залишив без змін рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2017 у справі № 916/1768/17 про відмову у задоволенні позову.
Судові рішення мотивовані тим, що реєстрація права власності на ці об`єкти за відповідачем відбулася на підставі чинної декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 27.05.2014 № ІУ142141470089, зареєстрованої Відділом методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України, яка свідчить про створення відповідачем нерухомого майна і відповідно правомірність набуття ним права власності на нього.
При цьому судами спростовані посилання Порту на самочинність реконструкції ФОП Сєрєковою С. І. цих будівель та споруд бази відпочинку "Сонячне світло" з посиланням на те, що наявність зареєстрованого речового права суборенди з правильним зазначенням номеру та дати договору суборенди земельної ділянки спростовує доводи скаржника щодо фальсифікації вказаних у декларації відомостей, натомість помилка в останніх цифрах кадастрового номеру фактично є технічною опискою. До того ж зазначив про те, що незабезпечення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України перевірки правильності зазначення кадастрового номеру земельної ділянки не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення реєстратора.
Порт у касаційній скарзі просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.
Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки апеляційним господарським судом не враховано висновків, викладених у раніше прийнятій Верховним Судом постанові від 12.04.2018 у цій же самій справі щодо необхідності зупинення провадження у справі № 916/1768/17 до закінчення касаційного перегляду справи № 916/2663/19, предметом спору в якій є оскарження декларації від 27.05.2014 № ІУ142141470089 про готовність об`єкта до експлуатації. Тобто на думку скаржника задля ухвалення законного рішення у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції мав зупинити апеляційне провадження до перегляду Верховним Судом судових рішень у справі №    916/2663/19. 
Крім того, у касаційній скарзі міститься посилання на постанову Вищого господарського суду від 06.11.2014 у справі № 916/882/13, яка не береться до уваги, оскільки відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові саме Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Ухвалою Верховного Суду від 09.07.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Порту на постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 і рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2017 у цій справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.07.2021, а в останній раз у справі оголошено перерву до 04.08.2021.
Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.
Як зазначалося вище, у касаційній скарзі як на виключну підставу для касаційного оскарження Порт посилається на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України щодо неврахування апеляційним господарським судом висновків, викладених у раніше прийнятій Верховним Судом постанові від 12.04.2018 у цій же самій справі. 
Разом з тим, дослідивши наведені Портом у касаційній скарзі доводи, колегія суддів установила, що ця касаційна скарга, крім посилання на раніше прийняту у цій же самій справі постанову Верховного Суду від 12.04.2018, не містить посилань на будь-які інші постанови Верховного Суду, без урахування правового висновку у яких суди попередніх інстанцій у справі № 916/1768/17 застосували норму права у подібних правовідносинах, тобто скаржник формально зазначив в якості підстави касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, не обґрунтувавши належним чином таку підставу, тоді як інші його доводи зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
До того ж раніше прийнятою постановою від 12.04.2018 Верховний Суд залишав без змін ухвалу суду апеляційної інстанції про зупинення апеляційного провадження у цій справі до вирішення адміністративної справи №    826/12910/17, в якій оскаржувалася декларація від 27.05.2014 № ІУ142141470089 про готовність об`єкта до експлуатації. 
Натомість, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції також зупиняв апеляційне провадження до розгляду Господарським судом міста Києва справи №    916/2663/19, предметом оскарження в якій була ця сама декларація, і прийняв постанову по суті лише після перегляду в апеляційному порядку рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 916/2663/19.
Положення пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України не містять таких підстав для касаційного оскарження судового рішення як посилання скаржника на раніше прийняту у цій же самій справі постанову Верховного Суду, а відповідно, і підстав для його перегляду у касаційному порядку.
Пунктом 4 частини четвертої статті 292 цього ж Кодексу передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом якщо, зокрема, у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Оскільки касаційне провадження у цій справі відкрито з перегляду оскаржуваних судових рішень з підстав неврахування висновків Верховного Суду, викладених у раніше прийнятій постанові від 12.04.2018 у цій же самій справі, то у разі касаційного їх перегляду суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Тому з метою забезпечення єдності та стабільності судової практики щодо застосування положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України забезпечення передбачуваності її застосування для усіх учасників господарського процесу, недопущення порушення прав інших учасників цієї справи, оскільки касаційне провадження у ній справі відкрито помилково, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у цій справі.
Додатково суд зазначає, що процесуальні фільтри до оскарження у касаційному порядку судових рішень жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці ЄСПЛ, та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" на постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 і рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2017 у справі №    916/1768/17 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                          Є. В. Краснов

Суддя                                                                                          Г. М. Мачульський

Суддя                                                                                          В. Ю. Уркевич