ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021                                                                                             Справа №  904/1177/21
м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),
суддів:  Орєшкіна Е.В., Чус О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авега-М" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі №904/1177/21 (суддя Колісник І.І.; рішення ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, повне рішення складено 18.05.2021)
за позовом Приватного підприємства "Енерго-Акумулятор", м.Одеса
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авега-М", м.Дніпро
про стягнення 138000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Приватне підприємство "Енерго-Акумулятор" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авега-М" про стягнення 138000,00 грн. попередньої оплати за поставку товару, а саме трансформатора силового сухого потужністю 100кВА, напруга 100,4 кВ Dyn-11, комплектується блоком контролю температури Т-154, датчиками температури РТ-100, антивібраційними опорами" (далі - товар).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у серпні 2020 року між сторонами була досягнута усна домовленість щодо постачання товару, після чого позивач здійснив повну оплату його вартості за платіжними дорученнями № 572 від 07.09.2020 на суму 69000,00 грн. та №145 від 12.10.2020 на суму 69000,00 грн. За цією усною домовленістю відповідач зобов`язався поставити позивачу товар у строк протягом шістдесяти днів з моменту повної оплати вартості товару, тобто до 11.12.2020 включно, однак спірного товару позивач не отримав. Надіслана на адресу відповідача письмова вимога №02-27 від 19.01.2021 про поставку товару чи повернення сплачених коштів протягом семи днів після отримання цієї вимоги залишена відповідачем без реагування.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі №904/1177/21 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авега-М" на користь Приватного підприємства "Енерго-Акумулятор" грошові кошти у сумі 138000,00 грн., судовий збір у сумі 2270,00 грн.
Ухвалюючи рішення господарський суд виходив з обставин того, що після отримання попередньої оплати у сумі 138000,00 грн. відповідач у визначений за домовленістю сторін строк товар не поставив, на письмову вимогу позивача №02-27 від 19.01.2021 про повернення зазначених коштів не відреагував, у тому числі й під час розгляду справи у суді, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення авансу у зв`язку з невиконанням зобов`язань з поставки товару, передбачене частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України. Також господарський суд дійшов висновку, що фактичне невиконання відповідачем зобов`язання з поставки товару свідчить про усвідомлення відповідачем неправомірного утримування спірних грошових коштів, що є недопустимим з огляду на такі засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 Цивільного кодексу України), відповідно вимоги позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 138000,00 грн. є законними та обґрунтованими.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що заперечення відповідача щодо неотримання від позивача вимоги №02-27 від 19.01.2021 не приймаються, оскільки зазначена обставина не є вирішальною для правомірності позову та не позбавляє відповідача від законодавчого обов`язку повернути позивачу попередню оплату за непоставлений товар за наявності самої позовної вимоги про це.
Також суд зазначив, що письмова вимога №02-27 від 19.01.2021 надсилалася позивачем на офіційну адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а враховуючи правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авега-М" (ТОВ "Авега-М", відповідач) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі №904/1177/21 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги 

Відповідач вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Апелянт посилається на те, що письмовий договір між сторонами не укладався, усні домовленості позивача та відповідача оформлені письмово не були, що свідчить про неможливість встановлення порушення відповідачем умов усного договору, а також невиконання ним своїх зобов`язань, перед позивачем, оскільки на підтвердження Приватним підприємством "Енерго-Акумулятор" не було надано належних та допустимих доказів.
Враховуючи зазначене, відповідач не погоджується з рішенням господарського суду, оскільки позивачем не було доведено факт погодження усіх істотних умов усного правочину із ТОВ "Авега-М", а також порушення відповідачем зобов`язання за усним договором.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу 

Приватне підприємство "Енерго-Акумулятор" (ПП "Енерго-Акумулятор", позивач) вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, просить залишити рішення господарського суду без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Позивач зазначає, що з апеляційної скарги відповідача неможливо встановити з яких саме підстав ТОВ "Авега-М" оскаржує рішення суду першої інстанції, оскільки в скарзі наявні лише посилання на певні норми матеріального права, проте відсутнє обґрунтування незаконності і (або) необґрунтованості рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) правильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок обґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, тощо), як того вимагають приписи ч. 2 ст. 258 ГПК України.
Також, позивач посилається на те, що відповідач в своєму відзиві на позовну заяву підтвердив факт досягнення усної домовленості щодо постачання товару - трансформатора силового сухого потужністю 100кВА, напруга 100,4 кВ Dyn-11, комплектується блоком контролю температури Т-154, датчиками температури РТ-100, антивібраційними опорами вартістю 138000,00 грн., а також підтвердив факт здійснення позивачем оплати його вартості платіжними дорученнями №572 від 07.09.2020 на суму 69000,00 грн. та платіжним дорученням №145 від 12.10.2020 на суму 69000,00 грн., факт нездійснення ТОВ "Авега-М" поставки вказаного вище товару та факт неповернення ТОВ "Авега-М" позивачу безпідставно набутих коштів в сумі 138000,00 грн.
За доводами позивача, посилання скаржника на неотримання ним вимоги від Приватного підприємства "Енерго-Акумулятор" про здійснення поставки оплаченого товару є необгрунтованими, оскільки вказана вимога була направлена на поштову та на електронну адреси ТОВ "Авега-М", інформація про які значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, як зазначає позивач, відповідно до інформації з офіційного веб-сайту "Укрпошта" поштове відправлення за номером 6504518440225 було вручено позивачу 01.03.2021.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2021 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Кузнецова І.Л. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Авега-М" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі №904/1177/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авега-М" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі №904/1177/21; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
За розпорядженнями керівника апарату суду від 27.09.2021, у зв`язку із звільненням у відставку судді Кузнецової І.Л., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №904/1177/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2021 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авега-М" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі №904/1177/21 до свого провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

В результаті усної домовленості щодо купівлі-продажу трансформатора силового сухого потужністю 100кВА, напруга 100,4 кВ Dyn-11, комплектується блоком контролю температури Т-154, датчиками температури РТ-100, антивібраційними опорами", Приватне підприємство "Енерго-Акумулятор" на умовах 100% передоплати перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Авега-М" повну його вартість - 138000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.5-6, 48) №572 від 07.09.2020 на суму 69000,00 грн., №145 від 12.10.2020 на суму 69000,00 грн., в призначенні платежу значиться "оплата за трансформатор згідно договору №45/20 від 27.08.2020", проект якого разом із специфікацією №1 від 27.08.2020, сторони не погодили та не підписали (а.с.7-9).
При цьому, позивач та відповідач за усною домовленістю погодили строк поставки товару - протягом шістдесяти днів з моменту повної оплати вартості товару, однак в порушення цієї домовленості, відповідач поставку товару не здійснив.
20.01.2021 позивач направив на адресу відповідача лист вих. №02-27 від 19.01.2021 з вимогою протягом 7 календарних днів з моменту пред`явлення цієї вимоги здійснити поставку товару, а у разі неможливості - повернути протягом цього ж строку сплачені за товар грошові кошти у загальній сумі 138000,00 грн. (а.с.10-11).
На підтвердження надсилання зазначеної вимоги в матеріалах справи наявні фіскальний чек, поштова накладна №6504518440225 та опис вкладення у рекомендований лист з оголошеною цінністю від 20.01.2020 (а.с.14-15).
Як встановлено господарським судом, за інформацією з офіційного веб-сайту "Укрпошта" поштове відправлення №6504518440225 вручено адресату 01.03.2021, однак позивач зазначив про те, що надіслана ним на адресу відповідача письмова вимога №02-27 від 19.01.2021 повернулася з відміткою підприємства зв`язку "за закінченням терміну зберігання", на підтвердження чого позивачем надано копію конверта з відповідною поштовою довідкою Ф.20 (а.с.49).
Посилаючись на нездійснення відповідачем поставки товару та неповернення авансового платежу у загальній сумі 138000,00 грн., Приватне підприємство "Енерго-Акумулятор" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авега-М" 138000,00 грн. попередньої оплати за поставку товару, а саме трансформатора силового сухого потужністю 100кВА, напруга 100,4 кВ Dyn-11, комплектується блоком контролю температури Т-154, датчиками температури РТ-100, антивібраційними опорами.
За наслідками розгляду позовної заяви Приватного підприємства "Енерго-Акумулятор" прийнято оскаржуване рішення.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів, правочинів, інших юридичних фактів.
Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Пунктом 1 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.
Водночас, згідно з частиною першою статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.
Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою - третьою статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина перша статті 181 Господарського кодексу України).
Враховуючи правову природу взаємовідносин сторін, останні регулюються нормами, характерними для договору поставки.
Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).
За змістом частин першої, другої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи відповідачем підтверджено (у відзиві на позовну заяву) досягнення усної домовленості у серпні 2019 року між ТОВ "Авега-М" та ПП "Енерго-Акумулятор" щодо поставки товариством підприємству товару - трансформатора силового сухого потужністю 100кВА, напруга 100,4 кВ Dyn-11, комплектується блоком контролю температури Т-154, датчиками температури РТ-100, антивібраційними опорами, вартістю 138000,00 грн., а також підтверджено погодження строку поставки спірного товару - не пізніше 11.12.2020.
Між тим, доказів поставки товару у зазначений строк матеріали справи не містять.
Крім того, як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідачем підтверджено оплату ПП "Енерго-Акумулятор" відповідачу вартості товару платіжними дорученнями №572 від 07.09.2020 на суму 69000,00 грн. та платіжним дорученням №145 від 12.10.2020 на суму 69000,00 грн., тобто отримання від позивача попередньої оплати (авансу) у загальній сумі 138000,00 грн. не заперечується.
Відповідно до частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Як правильно зазначено господарським судом, за обставин досягнення між сторонами домовленості щодо істотних умов договору поставки, між сторонами виникли зобов`язання з договору поставки, який укладається в письмовій формі за ініціативою будь-якої сторони, однак недотримання цієї форми не має наслідком недійсність договору, відповідно фактичні дії сторін свідчать про виникнення між ними договірних, а не деліктних (позадоговірних) зобов`язань. Зазначена юридична кваліфікація правовідносин не дозволяє застосування статті 1212 Цивільного кодексу України, які регулюють позадоговірні правовідносини.
Незгода суду з наведеним у позові правовим обґрунтуванням позовних вимог не позбавляє сторону правового захисту та не є підставою для відмови у позові.
Згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін.
При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15.
Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору.
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Аналогічна правова позиція викладена в поставові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.
Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина друга статті 693 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
За приписами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, після отримання попередньої оплати у сумі 138000,00 грн відповідач у визначений за домовленістю сторін строк товар не поставив, письмову вимогу позивача №02-27 від 19.01.2021 про повернення зазначених коштів залишив без розгляду.
Право вимагати повернення авансу у зв`язку з невиконанням зобов`язань з поставки товару передбачено частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України.
Виходячи з системного аналізу вимог чинного законодавства аванс - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а яка перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за роботи/послуги, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невиконання відповідачем зобов`язання з поставки товару свідчить про усвідомлення відповідачем неправомірного утримування спірних грошових коштів, що є недопустимим з огляду на такі засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 Цивільного кодексу України).
Щодо доводів скаржника про неотримання від позивача вимоги вих. №02-27 від 19.01.2021, колегія суддів зазначає наступне.
Посилання скаржника на неотримання вимоги позивача не є вирішальною обставиною для правомірності підстав задоволення позову у даній справі та не позбавляє відповідача від законодавчого обов`язку повернути позивачу попередню оплату за непоставлений товар, за наявності самої позовної вимоги про це, враховуючи підтвердження ним отримання від позивача грошових коштів у загальній сумі 138000,00 грн.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 указав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).
Крім того, наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №572 від 07.09.2020 на суму 69000,00 грн. та №145 від 12.10.2020 на суму 69000,00 грн., в призначенні платежу яких значиться "оплата за трансформатор згідно договору №45/20 від 27.08.2020" підтверджено перерахування позивачем відповідачу грошових коштів у загальній сумі 138000,00 грн.
Між тим, відповідачем не надано доказів щодо спростування обставин перерахування позивачем вказаної суми з інших підстав, ніж досягнення між сторонами усної домовленості щодо поставки товару (трансформатора силового сухого потужністю 100кВА, напруга 100,4 кВ Dyn-11, комплектується блоком контролю температури Т-154, датчиками температури РТ-100, антивібраційними опорами), як і не надано доказів на підставі чого спірна сума була перерахована позивачем відповідачу.
У цьому зв`язку господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 138000,00 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують викладених вище висновків суду.
Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 3405,00грн на оплату судового збору, понесені апелянтом у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авега-М" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі №904/1177/21 - залишити без змін.
Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Авега-М".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 28.09.2021.

Головуючий суддя                                                                                          І.М. Подобєд

Суддя                                                                                                              Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                              О.В. Чус