ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/390/21 Справа № 701/339/21 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Костенко А. І.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Якименка М.Д., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , працюючого водієм СФГ «Щедрий Край»,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 492101 від 15.04.2021, ОСОБА_1 15.04.2021 о 20:00 год. в с.Подібна по вул.Щаслива керував транспортним засобом Volkswagen Passat КRA4048G з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454,00 грн.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 05.08.2021 і закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В апеляційній скарзі посилається на те, що викладене в оскаржуваній постанові щодо скоєння ним правопорушення та доведеності цього факту в суді не відповідає фактичним обставинам справи, докази у справі є неналежними і недопустимими, судом самостійно доповнено виклад адміністративного правопорушення, при цьому зазначено в оскаржуваному рішенні, що він був затриманий з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), чого в протоколі про адміністративне правопорушення немає. 
Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише час коли він керував транспортним засобом, а саме, о 20 год. 00 хв., хоча цей факт не підтверджений жодним доказом, також у ньому відсутні відомості про час скоєння правопорушення (відмову від проходження огляду), тоді як із відеозапису, наявного у матеріалах справи, підтвердження керування ним автомобілем чи вчинення будь-яких дій о зазначеній годині немає.
Вважає, що в протоколі вказано дві ознаки алкогольного сп`яніння, які не належать до ознак алкогольного сп`яніння, тоді як в акті огляду та в направленні зазначено лише одну ознаку. Зазначені документи складені однією особою в один і той же час (20:10), що є неможливим та які містять завідомо неправдиві відомості щодо обставин, які в них зазначені, і відповідно є недопустимими доказами. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості стосовно місця знаходження другого примірника акту огляду, що є порушення п.10 Інструкції № 1452/735. Більше того, під час допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 зазначив, що крім протоколу про адміністративне правопорушення жодного іншого документу на місці не складалося.
Вказує, що викладаючи фабулу адміністративного правопорушення, поліцейський не зазначив від проходження якого саме огляду він відмовився. Відсутні також у протоколі і відомості про технічний засіб «Драгер» з допомогою якого йому пропонувалося пройти огляд.
Також зазначає, що відповідно до показів свідка ОСОБА_2 , те що відбувалося на місці зупинки автомобіля фіксувалося на мобільний телефон поліцейського.
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Якименка М.Д. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 492101 від 15.04.2021, складеного інспектором СРПП ВПД №1 Сандрацьким Р.М. про те, що ОСОБА_1 15.04.2021 о 20:00 год. в с.Подібна по вул.Щаслива керував транспортним засобом Volkswagen Passat КRA4048G з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.04.2021 про те, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, згідно якого ОСОБА_1 відмовився проходити огляд за допомогою Drager Аlcotest 6810;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.04.2021 про те, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах з ротової порожнини, згідно якого, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що викладене в оскаржуваній постанові щодо скоєння ним правопорушення та доведеності цього факту в суді не відповідає фактичним обставинам справи, докази у справі є неналежними і недопустимими, судом самостійно доповнено виклад адміністративного правопорушення, при цьому зазначено в оскаржуваному рішенні, що він був затриманий з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), чого в протоколі про адміністративне правопорушення немає. Також в протоколі вказано дві ознаки алкогольного сп`яніння, які не належать до ознак алкогольного сп`яніння, тоді як в акті огляду та в направленні зазначено лише одну ознаку.
В свою чергу, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, запах з порожнини рота, тоді як в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, а у направлені на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно - різкий запах з ротової порожнини
З викладеного слідує, що твердження апелянта про те, що судом самостійно доповнено виклад адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки зазначене трактування судом першої інстанції адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 не змінює його суті. 
Неспроможними є доводи ОСОБА_1 про те, що акт огляду і направлення на огляд складені однією особою в один і той же час (20:10), що є неможливим та які містять завідомо неправдиві відомості щодо обставин, які в них зазначені, і відповідно є недопустимими доказами, так як апелянтом на підтвердження даних доводів не надано належних та допустимих доказів, тоді як наявні у матеріалах акт огляду і направлення на огляд підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, які вважаю належними доказами його вини у вчиненні вказаного правопорушення. Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо часу складання акту огляду і направлення на огляд (20:10), оскільки із даних документів вбачається, що вони містять невеликий зміст, а тому не потребують значного часу на їх складання. 
Не можуть бути підставою для скасування законного рішення місцевого суду доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні відомості стосовно місця знаходження другого примірника акту огляду, що є порушення п.10 Інструкції № 1452/735, так як зазначені обставини були предметом розгляду суду першої інстанції, з приводу яких працівник поліції в суді першої інстанції на запитання адвоката ОСОБА_3 пояснив, що акт складався у двох примірника, який правопорушник відмовився взяти та який забраний до документації. 
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише час коли він керував транспортним засобом, а саме, о 20 год. 00 хв., хоча цей факт не підтверджений жодним доказом, також у ньому відсутні відомості про час скоєння правопорушення (відмову від проходження огляду), тоді як із відеозапису, наявного у матеріалах справи, підтвердження керування ним автомобілем чи вчинення будь-яких дій о зазначеній годині немає.
Вважаю зазначені доводи неприйнятними з врахуванням того, що в протоколі про адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ч.3 ст.256 КУпАП, ОСОБА_1 мав право подати свої зауваження щодо змісту протоколу, тоді як будь-які зауваження з даного приводу останнього відсутні. 
Не слугують підставою для скасування оскаржуваного рішення доводи про те, що викладаючи фабулу адміністративного правопорушення, поліцейський не зазначив від проходження якого саме огляду він відмовився, оскільки спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 492101 від 15.04.2021 згідно якого, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, нечітка мова та який від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився.
Також не слугують підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду доводи про відсутні у протоколі відомостей про технічний засіб «Драгер» з допомогою якого йому пропонувалося пройти огляд, оскільки в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.04.2021 зазначено, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд за допомогою Drager Аlcotest 6810 прилад АRВН 0509, тоді як на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження того, що він клопотав про надання зазначених документів.
Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги доводи про те, що фіксація події здійснювалася на мобільний телефон поліцейського, оскільки під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджено наявний у матеріалах справи відеозапис, з якого вбачається, що фіксація події здійснювалася на портативний відеореєстратор поліцейського. 
Крім того, зазначений відеозапис підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкогольні напої та який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, та у закладі охорони здоров`я. 
Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Маньківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2021 року щодо  ОСОБА_1  є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба