П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/240/21	
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

15 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині відмови розгляду заяви від 02.12.2020 року; 
- зобов`язати   Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2020 року;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині зменшення ОСОБА_1 на 5% розміру пенсії від відповідних сум грошового забезпечення, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС віднесеного до 2-категорії;
- зобов`язати   Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відновити ОСОБА_1 виплати 5% (збільшення розміру пенсії як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесеного до категорії 2);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 недоотриманої 5% пенсії від сум грошового забезпечення як учасника ліквідації   наслідків аварії на ЧАЕС віднесеного до 2-ї категорії починаючи з 01.01.2008 року з урахуванням 5% надбавки, передбаченої пунктом «в» частини 1       статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХП від 09.04.1992 року   (в редакції Закону України № 85/98-ВР від 05,02.1998 року).
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 1998 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській   області, як особа, що отримує пенсію за вислугу років. Позивач зазначив, що він, як учасник  ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження служби, має статус особи, яка постраждала  внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, за що до 01 січня 2008 року отримував підвищення 5%. З 01 січня 2008 року виплата призначеного раніше підвищення до його пенсії припинена, що призвело до безпідставного зниження розміру його пенсії, а тому вважає дії відповідача щодо виключення з основної його пенсії 5% за участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи вчинені з порушеннями діючого законодавства, так як закони та інші нормативно правові акти, які погіршують становище особи, зворотної дії у часі не мають.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що   Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла до 29.04.2006 року, було передбачено збільшення розміру пенсії на 5% відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до 2-ї категорії постраждалих (п "в"    ст.13 Закону). З 29.04.2006 року, Законом України від 04.04.2006 року №3591-ІV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного  забезпечення та соціального захисту військовослужбовців"  внесено зміни до ст.13 Закону, якими виключено положення щодо вказаного збільшення розміру пенсії за вислугу років. З 01.01.2008 року перерахунок пенсії позивача здійснюється із грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, згідно норм чинного законодавства.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області  в частині зменшення ОСОБА_1   на 5% розміру пенсії від відповідних сум грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС віднесеного до 2-категорії.     
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в   Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ,   починаючи з 01.01.2008 року з урахуванням 5% надбавки, передбаченої пунктом «в» частини 1    ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХП від 09.04.1992 року (в редакції Закону України № 85/98-ВР від 05.02.1998 року).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що чинним законодавством не передбачено виплата 5% розміру пенсії від відповідних сум грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС віднесеного до 2-категорії.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
Позивач з 10.11.1998 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України       «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», призначену управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення.
Станом на 01.01.2007 року основний розмір пенсії позивача складав 79 % грошового забезпечення, з яких 74 % за вислугу років та 5 % з урахуванням участі ліквідації наслідків на ЧАЕС.
З 01.01.2008 року відповідачем на підставі Закону України  «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців»  №3591 від 04.04.2006 року  позивачу здійснено перерахунок пенсії та зменшено її розмір до 74 %, виключивши зі складу останньої 5 % за участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, осіб які віднесені до ІІ-категорії постраждалих.
06 листопада 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області з вимогою провести перерахунок його пенсії з 1998 року і виплатити недоотримане грошове забезпечення.
23 листопада 2020 року ГУ ПФУ в Миколаївській області роз`яснило ОСОБА_2 , з яких сум обчислюється його пенсія та зазначило про відсутність підстав для проведення перерахунку та виплати пенсії в інших розмірах.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців"  №3591 від 04.04.2006 року зміни, якими виключено положення щодо збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5% відповідних сум особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і які віднесені до ІІ категорії, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту «а» 13 Закону № 2262-XII в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Згідно положень пункту «в»   статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» № 2262-XII     особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
В подальшому, пунктом 9   Закону № 3591-IV, який  набрав чинності 29 квітня 2006 року, внесено зміни до   статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено редакцію пункту «в» вказаної статті, а саме  виключено можливість збільшення основної пенсії на 5% відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 2.
Постановою Кабінету міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено нові умови обчислення і структури грошового забезпечення зазначених осіб.
Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року     затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пунктом 5 Порядку № 5 передбачено нові види грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії. Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2008 року,   стаття 13 Закону № 2262-ХІІ   не передбачала 5 відсоткове збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 5-процентної доплати для військовослужбовців немає. 
При цьому, колегія суддів врахувала ту обставину, що вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача. 
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 08 липня 2014 року по справі № 21-277а14 та підтриманий Верховним Судом у постанові від 21 березня 2019 року у справі № 275/383/17.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає обґрунтованими доводи апелянта, що з 01.01.2008 року відсутні законні підстави для виплати ОСОБА_1 5% грошового забезпечення, як особі, яка брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи на підставі п. "в"    ст.13 Закону № 2262, який втратив чинність.
Суд першої інстанції на наведені обставини увагу не звернув, неповно дослідив обставини справи, в зв`язку з чим дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 09 січня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, 

                                                  П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року – скасувати з ухваленням постанови про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко