ПОСТАНОВА 
Іменем України

03 вересня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 398/732/21
провадження № 22-ц/4809/1466/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Чельник О.І., Черненка В.В.,
учасники справи:
позивач – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», 
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 липня 2021 року у складі судді Коліуш Г.В. і
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» (далі – ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь відшкодування шкоди в розмірі 23 207,76 грн та судовий збір в розмірі 2 270 грн.
       Позовна заява мотивована тим, що 06 грудня 2018 року між ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 12920, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України та пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 .
       01 квітня 2019 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП) за участю автомобіля Renault Magnum 430», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 .
       Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року відповідача було визнано винним у спричиненні ДТП, вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення.
        ОСОБА_2 04 квітня 2019 року, у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком, звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, за наслідком розгляду якої 25 квітня 2019 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» на підставі Стархового акту № 3327 від 15 квітня 2019 року та керуючись Рахунком № КМдС-0032145 від 02 квітня 2019 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 63 681,87 грн.
       У зв`язку з ДТП 08 липня 2019 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі – ПрАТ «УПСК»), в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 63 681,87 грн.
       Однак, посилаючись на звіт про оцінку КТЗ № 03-04/04 від 05 квітня 2019 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових становить 40 474,11 грн, ПрАТ «УПСК» було здійснено виплату лише в розмірі 40 474,11 грн.
       У зв`язку з викладеним, ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди в розмірі 23 207,76 грн, що становить різницю між страховою виплатою, здійсненою позивачем, та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «УПСК».
        ОСОБА_1 не здійснив відшкодування завданої шкоди, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 липня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» 23 207,76 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
ПрАТ «УПСК» було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Однак, розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, тому майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 липня 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи та які суд першої інстанції вважав встановленими, не доведені.
Відповідач зазначає, що на момент ДТП, його відповідальність була застрахована в ПрАТ «УПСК», а ліміт відповідальності за заподіяну ним шкоду майну потерпілої особи становив 100 000 грн, розмір франшизи становив 0,00 грн.
Відповідач, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та Верховоного Суду, викладені у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 204/4050/17, зазначає, що обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивач, звертаючись до суду з позовом, доводив розмір шкоди на підставі страхового акту, рахунку та платіжного доручення, однак, в матеріалах справи відсутні докази вчинення відновлювального ремонту, а саме акту приймання-передачі виконаних робіт із зазначенням вартості.
Рахунок № КМдС-0032145 від 02 квітня 2019 року не є належним доказом викоання робіт та частково складений на матеріали та роботи, які не відображають необхідності у їх проведенні, враховуючи характер та ступінь пошкоджень автомобіля.
Від ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без здоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 липня 2021 року залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки ціна позову становить 23 207,76 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2021 становить 227 000 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 12920 від 06.12.2018 ОСОБА_2 застрахувала транспортний засіб марки Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 230 000 гривень, розмір франшизи за ризиками ДТП складає нуль гривень. Строк дії договору до 24.00 години 19.12.2019.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року по справі №761/15837/19 (провадження № 3/761/3668/19) встановлено, що 01.04.2019 о 10 год. 40 хв. в м. Києві, по вул. О. Теліги, 4, у дворі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Magnum 430», д.н.з. НОМЕР_2 , під час руху, при виїзді з прибудинкової території не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований ТЗ «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 13.1. ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП. 
Зазначеною постановою водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Відповідно до схеми місця ДТП, складеної 01.04.2019 о 10 год 40 хв в м. Києві по вул. О. Теліги, 4, учасниками ДТП є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
З довідки №3019100360076986 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 01.04.2019 о 10.40 год. сталося бокове зіткнення легкового автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та Renault Magnum 430, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . 
Транспортний засіб Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 застрахований ПрАТ СК «ПЗУ Україна». 
Транспортний засіб Renault Magnum 430, д.н.з. НОМЕР_2 застрахований ПрАТ «УПСК».
04.04.2019 за вх. №15/04/9.01/0930.19 ОСОБА_2 подала до ТДВ «СК «ВІДІ-СРАХУВАННЯ» заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до рахунку ТОВ "Віді-Край Моторз" № КМдС-0032145 від 02.04.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 становить 63 681,87 грн.
Відповідно до страхового акту № 3327 від 15.04.2019 страхова подія визнана страховим випадком, позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 63 681,87 грн, що становить вартість відновлювального ремонту.
Відповідно до звіту про оцінку КТЗ №03-04/04 від 05.04.2019 вартість відновлювального ремонту КТЗ Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату ДТП становить 67 791,40 грн. Ринкова (дійсна) вартість КТЗ Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без обліку аварійних пошкоджень на дату ДТП, з урахуванням ПДВ, становить 203 673,62 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень КТЗ Ford Focus, реєстраціний номер НОМЕР_1 , на дату ДТП становить 40 474,11 грн.
Згідно з ремонтною калькуляцією № 00283703 від 01.04.2019, вартість ремонту з ПДВ транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 67 791,40 грн.
В Акті огляду транспортного засобу від 04.04.2019 зазначено деталі та опис пошкодження транспортного засобу Ford Focus, реєстраціний номер НОМЕР_1 .
Згідно з платіжного доручення № 1799 від 25.04.2019 ТДВ «СК «ВІДІ-СРАХУВАННЯ» перерахувало ТОВ «ВіДі-Край Моторз» 63 681,87 грн за ремонт автомобіля ОСОБА_2 .
З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АМ/6082806 вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ПАТ «УПСК» .
08 липня 2019 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування в сумі 63 681,87 грн.
Відповідно до виписки за 18.10.2019 ПрАТ «УПСК» було здійснено в порядку регресу № 15/08/8.04/307-19 від 08.07.2019 виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № ОЦ/173/010/19/0226 від 18.10.2019 в сумі 40 474,11 грн.
18.12.2019 ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до ПрАТ «УПСК» з листом № 15/04/8.04/542-19 про здійснення доплати до виплаченого страхового в розмірі 23 207,76 грн.
10.02.2020 ПрАТ «УПСК» листом №476/18, повідомило ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», що відповідно до звіту про оцінку КТЗ № 03-04/04 від 05.04.2019 ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових становить 40 474,11 грн, тому розмір розрахованого та сплаченого відповідно до вимог чинного законодавства страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб склав 40 474,11 грн.
18 грудня 2019 року за № 15/04/8.10/453-19 та 26 листопада 2020 року за № 15/04/8.10/453-20 ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» направило ОСОБА_1 вимоги про відшкодування шкоди в сумі 23 207,76 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. 
Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. 
За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 
Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
Матеріалами справи підтверджується, що 01.04.2019 о 10 год. 40 хв. в м. Києві, по вул. О. Теліги, 4, у дворі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Magnum 430», д.н.з. НОМЕР_2 , під час руху, при виїзді з прибудинкової території не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований ТЗ «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 13.1. ПДР України, тобто вчинив правопорушення, .відповідальність за яке передбачено ст.124 КУпАП. 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року по справі №761/15837/19, провадження №3/761/3668/19,  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с. 11-13).
Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту CLAU №12920 від 06.12.2018 ОСОБА_2 застрахувала транспортний засіб марки Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 230 000 гривень, розмір франшизи за ризиками ДТП складає нуль гривень. Строк дії договору до 19.12.2019 (а.с. 3-9).
04.04.2019 ОСОБА_2 подала до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» заяву про страхове відшкодування (а.с. 14).
Відповідно до рахунку ТОВ "Віді-Край Моторз" № КМдС-0032145 від 02.04.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 становить 63681,87 грн, а 15.04.2019 позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 63 681,87 грн, що становить вартість відновлювального ремонту (а.с. 15).
Звіту про оцінку КТЗ №03-04/04 від 05.04.2019 підтверджується, що вартість відновлювального ремонту КТЗ Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату ДТП становить 67791,40 грн, а вартість матеріального збитку на дату ДТП становить 40 474,11 грн (а.с. 18-22).
Ремонтною калькуляцією № 00283703 від 01.04.2019, підтверджується, що вартість ремонту з ПДВ транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 67 791,40 грн (а.с. 23-27).
Згідно з платіжного доручення №1799 від 25.04.2019 ТДВ ТДВ ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» перерахувало ТОВ «ВіДі-Край Моторз» 63 681,87 грн за ремонт автомобіля ОСОБА_2 (а.с. 39).
З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АМ/6082806 вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ПАТ «УПСК» (а.с. 80).
З наведеного вбачається, що позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Відносини між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «УПСК») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).
Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу (пункт 2.3 Методики).
Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Матеріалами справи також підтверджується, що 08 липня 2019 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до ПрАТ «УПСК» з заявою про страхове відшкодування в сумі 63 681,87 грн (а.с. 40-41).
ПрАТ «УПСК» було здійснено в порядку регресу виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № ОЦ/173/010/19/0226 від 18.10.2019 в сумі 40 474,11 грн (а.с. 42).
18.12.2019 ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до ПрАТ «УПСК» з листом про здійснення доплати до виплаченого страхового в розмірі 23 207,76 грн (а.с. 43).
10.02.2020 ПрАТ «УПСК» повідомило позивача, що відповідно до звіту про оцінку КТЗ №03-04/04 від 05.04.2019, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових становить 40 474,11 грн, тому розмір розрахованого та сплаченого відповідно до вимог чинного законодавства страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб склав 40 474,11 грн (а.с. 45).
18 грудня 2019 року та 26 листопада 2020 року позивач направляв ОСОБА_1 вимоги про відшкодування шкоди в сумі 23 207,76 грн (а.с. 46-54).
Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
З огляду на викладене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. 
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).
Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
Так, з установлених судом обставин справи вбачається, що страховиком відповідача (ПрАТ «УПСК») було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем.
Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини  ОСОБА_1 , перевищує виплачений ПрАТ «УПСК» позивачу розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18 (провадження № 61-15805св19), від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18), від 03 грудня 2020 року у справі № 352/1384/18 (провадження № 61-19013св19).
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що на момент ДТП, відповідальність ОСОБА_1  була застрахована в ПрАТ «УПСК», ліміт відповідальності за заподіяну ним шкоду майну потерпілої особи становив 100 000 грн, тому обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика, з огляду на те, що вказана страхова компанія з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконала свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування, укладеним із відповідачем, тому різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню саме з ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав акту приймання-передачі виконаних робіт із зазначенням вартості не знайшли свого підтвердження, оскільки ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» на підтвердження своїх вимог надало рахунок № КМдС-0032145 від 02.04.2019, страховий акт № 3327 від 15.04.2019, звіт про оцінку КТЗ 03-04/04 від 05.04.2019, ремонтну калькуляцію № 00283703 від 01.04.2019, акт огляду транспортного засобу від 04.04.2019 та платіжне доручення № 1799 від 25.04.2019, які в сукупності підтверджують понесені потерпілою особою витрати, внаслідок завданої шкоди.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 липня 2021 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий суддя                 С. І. Мурашко 
Судді          О.І. Чельник 
В.В. Черненко