П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/801/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.   
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
08 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Іваненко Т.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
21 січня 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області в наданні мені грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до мого стажу роботи згідно з п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи: з 03.08.1981 по 26.12.1981 викладачем по класу фортепіано в Червоноармійській музичній школі; з 15.03.1982 по 04.09.1990 акомпаніатором в Будинку піонерів (м. Приозерск); з 04.09.1990 по 01.01.1994 викладачем спеціального фортепіано в Приозерській дитячій музичній школі: з 21.02.1994 по 06.06.2020 викладачем по класу фортепіано Дунаєвецької дитячої музичної школи; (з 05.01.2016р. - Дунаєвецької школи мистецтв);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначені ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу (який дає право на отримання пенсії за вислугу років) періоди роботи ОСОБА_1 на посаді викладача по класу фортепіано з 03.08.1981 по 26.12.1981 в Червоноармійській музичній школі, з 15.03.1982 по 04.09.1990 на посаді акомпаніатора в Будинку піонерів (м. Приозерск), з 04.09,1990 по 01.01.1994 на посаді викладача спеціального фортепіано в Приозерській дитячій музичній школі, з 21.02.1994 по 06.06,2020 на посаді викладача по класу фортепіано в Дунаєвецькій дитячій музичній школі (з 05.01.2016 - Дунаєвецькій школі мистецтв).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести нарахування і виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що наявність відповідної посади  в Переліку №909, на який посилається суд першої інстанції, є необхідною умовою для виплати грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-ІV.
Апелянт вказує, що саме Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 №909, визначено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
При цьому, на думку апелянта, судом першої інстанції протиправно зараховано до стажу роботи  позивача спірні періоди, оскільки посилання суду першої інстанції на Доручення №397/21 без відповідних змін до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посадах викладача в позашкільних закладах освіти.
Також, апелянт вказує, що постанова Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників", яким встановлено, що посада «викладач» належить до категорії педагогічних працівників не може братись до уваги при вирішенні даного спору, оскільки не визначає право на пенсію за вислугу років.
Враховуючи вказані аргументи, апелянт вважає, що відсутні підстави для зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років періоди роботи на посадах викладача по класу фортепіано в Червоноармійській музичній школі, акомпаніатора в Будинку піонерів, викладача спеціального фортепіано в Приозерській дитячій музичній школі, викладача по класу фортепіано Дунаєвецької дитячої музичної школи, оскільки відсутні статутні або інші документи, чинні на період роботи позивача в зазначених дитячих музичних школах, які б підтверджували, що навчальний заклад був закладом освіти.
Відповідно до п.3 ч.1  ст.311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм    матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду -  без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , остання працювала з 03.08.1981 по 26.12.1981 в Червоноармійській музичній школі на посаді викладача по класу фортепіано. 
Згідно записів трудової книжки встановлено, що позивач з 15.03.1982 року по 04.09.1990 року прийнята на роботу в Будинок піонерів (наказ №6705 від 15.03.1982) акомпаніатором. 
З 04.09.1990 року по 01.01.1994 року позивач працювала в Приозерській дитячій музичній школі на посаді викладача по спеціальному фортепіано (наказ №88). 
З 21.02.1994 по 06.06.2020 працювала викладачем по класу фортепіано у Дунаєвецькій дитячій музичній школі (з 05.01.2016 - Дунаєвецька школа мистецтв).
ОСОБА_1 з 06.06.2020 отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003.
Позивач в листопаді 2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.
Листом від 15.12.2020 №6491-5780/Л-17/8-2200/20 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовлено позивачу у призначенні виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Причиною такої відмови було, те, що відповідач не зарахував позивачу до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи з 03.08.1981 по 26.12.1981 викладачем по класу фортепіано в Червоноармійській музичній школі, з 15.03.1982 по 04.09.1990 акомпаніатором в Будинку піонерів (м. Приозерск), з 04.09.1990 по 01.01.1994 викладачем спеціального фортепіано в Приозерській дитячій музичній школі, з 21.02.1994 по 06.06.2020 викладачем по класу фортепіано Дунаєвецької дитячої музичної школи, оскільки відсутні документи, які б підтверджували, що школи були дитячими середніми музичними школами або школами- семирічками, а також те, що посада викладача в позашкільних навчальних закладах не передбачена в розділі 1 "Освіта" Переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.
Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача, звернулась з адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. "е" ст. 55 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 по справі №876/5312/17.
Суд першої інстанції зазначив, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 876/5312/17 відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 419/794/15, зазначивши, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.
Щодо посилань відповідача на відсутність статутних або інших документів, які підтверджували б, що позивач працювала у закладах освіти, суд першої інстанції вказав, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. 
Трудова книжка позивача міститься в матеріалах справи, а також знаходиться в комунальному закладі Дунаєвецької міської ради "Дунаєвецька дитяча школа мистецтв". При цьому, трудова книжка містить всі необхідні записи, щодо посад на яких позивач працювала в закладах позашкільної освіти: з 03.08.1981 по 26.12.1981 викладач по класу фортепіано музичної школи, з 15.03.1982 по 04.09.1990 акомпаніатор в Будинку піонерів, з 04.09.1990 по 01.01.1994 - викладач спеціального фортепіано дитячої музичної школи, з 21.02.1994 по 06.06.2020  викладач по класу фортепіано Дунаєвецької дитячої музичної школи (школа мистецтв). Тому посилання на Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.081993 року № 637 є безпідставним.
Суд першої інстанції також вказав, що обов`язку стосовно надання документів на підтвердження того, що вказаний заклад освіти був дитячою середньою музичною школою чи школою-семирічкою у позивача немає, оскільки єдиним документом, який підтверджує стаж роботи на посаді викладача спеціального фортепіано у Приозерській дитячій музичній школі в період з 04.09.1990 по 01.01.1994, є безпосередньо записи трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 , а сама по собі трудова книжка відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Вказані положення кореспондуються також ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відмова Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області, оформлена листом від 15.12.2020 року №6491-5780/Л-17/8-2200/20, щодо не зарахування до спеціального стажу, який дає право на отримання пенсії за вислугу років, є протиправною, у зв`язку з чим, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції вказав, що періоди роботи позивача з 03.08.1981 по 26.12.1981 викладачем по класу фортепіано в Червоноармійській музичній школі, з 15.03.1982 по 04.09.1990 акомпаніатором в Будинку піонерів (м. Приозерск), з 04.09.1990 по 01.01.1994 викладачем спеціального фортепіано в Приозерській дитячій музичній школі, з 21.02.1994 по 06.06,2020 викладачем по класу фортепіано Дунаєвецької дитячої музичної школи (з 05.01.2016 - Дунаєвецької школи мистецтв), безпідставно не зараховані відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, що передбачена пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає    Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV  (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 24 Закону №1058-IV  визначено, що страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків – 35 років, для жінок – 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків – 35 років, для жінок – 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Переліком № 909 установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років – вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації, професійно-технічні навчальні заклади: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.         
На спірні правовідносини розповсюджуються також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000р. №963, який відносить посаду викладач та концертмейстер до педагогічних посад.
Право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за призначенням пенсії, позивач досягла пенсійного віку, передбаченого  статтею 26 Закону №1058-IV, працювала на посадах, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е"  статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  і має страховий стаж більше 30 років, у зв`язку з чим ОСОБА_1 право на виплату грошової допомоги, яка не оподатковується в розмірі 10 місячних пенсії станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 "Прикінцевих положень" Закону №1058-IV.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи позивача на посаді викладача по класу фортепіано повинен зараховуватися до її пільгового стажу у розумінні п. "е"  статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з положенням  статті 62 Законом України "Про пенсійне забезпечення"  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637  (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з пунктами 17-18 цього Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. В такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30 - 40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
З матеріалів справи, а саме копії трудової книжки позивача встановлено, що позивач в спірні періоди працювала на наступних посадах:
- з 03.08.1981 по 26.12.1981 викладачем по класу фортепіано в Червоноармійській музичній школі, наказ №86 від 03.08.1981;
- з 15.03.1982 по 04.09.1990 акомпаніатором в Будинку піонерів (м. Приозерск), наказ №67 від 15.03.1982;
- з 04.09.1990 по 01.01.1994 викладачем спеціального фортепіано в Приозерській дитячій музичній школі, наказ №88 від 01.09.1990;
- з 21.02.1994 по 06.06,2020 викладачем по класу фортепіано Дунаєвецької дитячої музичної школи (з 05.01.2016 - Дунаєвецької школи мистецтв), наказ №12 від 21.02.1994.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищевказані періоди роботи ОСОБА_1 , стосовно яких виник спір, відноситься до спеціального трудового стажу, передбаченого  ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.
При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, що період роботи на посаді викладача по класу фортепіано в Червоноармійській музичній школі, акомпаніатора в Будинку піонерів (м. Приозерск), викладача спеціального фортепіано в Приозерській дитячій музичній школі, викладача по класу фортепіано Дунаєвецької дитячої музичної школи не може бути зарахований до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років через відсутність статутних та інші документів, чинних на період роботи позивача в зазначених дитячих музичних школах, які б підтверджували, що ці школи були дитячою середньою музичною школою-семирічкою, з огляду на наступне.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами можливе лише у випадку відсутності трудової книжки  або відсутності в ній відповідних записів.
При цьому, чинним законодавством України, яким регулюється питання пенсійного забезпечення громадян, не передбачено будь-яких правових підстав для того щоб не враховувати до страхового стажу працівника періоди його роботи, зазначені у трудовій книжці в зв`язку із відсутністю статутних та інші документів, чинних на період роботи позивача в зазначених дитячих музичних школах, які б підтверджували, що ці школи були дитячою середньою музичною школою-семирічкою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у проведенні нарахування та виплати позивачу, грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1  розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з врахуванням періодів роботи на посаді викладача по класу фортепіано з 03.08.1981 по 26.12.1981 в Червоноармійській музичній школі, з 15.03.1982 по 04.09.1990 на посаді акомпаніатора в Будинку піонерів (м. Приозерск), з 04.09.1990 по 01.01.1994 на посаді викладача спеціального фортепіано в Приозерській дитячій музичній школі, з 21.02.1994 по 06.06,2020 на посаді викладача по класу фортепіано в Дунаєвецькій дитячій музичній школі (з 05.01.2016 - Дунаєвецькій школі мистецтв) до спеціального педагогічного стажу, який дає право на отримання пенсії за вислугу років, суперечить вимогам чинного законодавства, що свідчить про необхідність зобов`язати пенсійний орган провести відповідне нарахування та виплату одноразової грошової допомоги.
Додатково колегія суддів зауважує, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених  законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Позивач як громадянка України, наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі №423/3544/16-а та від 31 січня 2019 року у справі №233/1181/17.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1  ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2    ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3    ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Іваненко Т.В.