Апеляційне провадження № 22-ц/824/10623/2021               

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
 22 вересня 2021 року                                                                                            м. Київ
Унікальний номер справи 381/2821/19
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів:  Вербової І.М., Соколової В.В.,   за участю секретаря  судового засідання Сердюк К.О.,
сторони справи:
позивач -                               ОСОБА_1 ,
відповідач -                           Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь», 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,  подану її представником ОСОБА_2 ,
на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, ухваленого 27 квітня 2021 року  в приміщенні  суду під головуванням судді Ковалевської Л.М., -
  
                                                                       В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «Банк «Київська Русь» про захист прав споживача.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22.12.2014 за договором банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015» №141978-44.24 ОСОБА_3 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 25 000,00 доларів США з терміном повернення вкладу 23.03.2015 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в банку. Цього ж дня, ОСОБА_3 за іншим договором банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015» №141969-44.24 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 12 000,00 доларів США з терміном повернення вкладу 23.03.2015 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_2 відкритий в банку. 08.01.2015 за договором банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015» № 1609-44.24 ОСОБА_3 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США з терміном повернення вкладу 23.03.2015 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в банку. 02.02.2015 за договором банківського вкладу в національній валюті «Весняний пролісок 2015» № 8473-44.24 ОСОБА_3 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 400 000,00 грн. з терміном повернення вкладу 05.05.2015 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_5 відкритий в банку. 02.03.2015  за договором банківського вкладу в національній валюті «Вигідний 2015» № Г7Г29-44.24 ОСОБА_3 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. з терміном повернення вкладу 02.04.2015 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_5 відкритий в банку. 
Для розміщення вищевказаних вкладів банк відкрив вкладнику рахунки. Перерахування коштів підтверджується меморіальними ордерами.
19.03.2015 правлінням НБУ була прийнята постанова №190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних». За результатами розгляду пропозиції ФГВФО про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь» та пояснювальної записки Департаменту банківського нагляду правлінням НБУ 16.07.2015 року прийнято постанову №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь». 
26.06.2019 Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/22323/15 було визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». Таким чином, у зв`язку з тим, що рішенням суду скасовано постанову Правління НБУ від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та постанову Правління НБУ від 16.07.2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь» з моменту їх прийняття, то Банк функціонує в якості діючої банківської установи. Оскільки підстав для застосування обмежень в отриманні коштів вкладів, встановлених ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не має та строки вкладів є закінченими, то кошти за вищевказаними договорами банківських вкладів підлягають поверненню на загальних підставах.
Після смерті ОСОБА_3 будучи єдиним спадкоємцем останнього, вона успадкувала все його майно. 30.08.2017 державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким спадкоємицею майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема кредиторської вимоги на залишки коштів на рахунках, що знаходяться в ПАТ «Банк Київська Русь» в сумі 1 391 316,20 грн. є ОСОБА_1 . Зважаючи на це, вона має право вимагати у ПАТ «Банк Київська Русь» повернення коштів за вищевказаними договорами банківських вкладів.
На підставі викладеного, просила стягнути з ПАТ «Банк Київська Русь» на її користь грошові кошти в розмірі 1 391 316,20 грн. та судові витрати у розмірі 10 000,00 гривень.
Рішенням   Фастівського  міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу та вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказує, зокрема, що рішення ФГВФО від 17.07.2015 № 138 та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку  23.06.2016 не створюють жодних юридичних наслідків, оскільки судовим рішенням, а саме постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року в справі № 826/171/17 визнано протиправними та скасовано рішення ФГВФО стосовно початку процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення від Фонду Уповноваженої особи на ліквідацію банку.
Суд надав перевагу ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перед нормами ЦК України, чим порушив принцип пропорційності.
Вважає безпідставними висновки суду про те, що відповідач не надавав послуг позивачу в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому відповідно на правовідносини, які склалися між сторонами не розповсюджуються вимоги вказаного закону.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ФГВФО з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку А.Р.Шилець  просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав в ній викладених, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Представник відповідача Шилець А.Р. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
 Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення в межах доводів апеляційної скарги,  апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  22.12.2014 року за договором банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015» №141978-44.24 ОСОБА_3 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 25 000,00 USD доларів США з терміном повернення вкладу 23.03.2015 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в Банку. Для розміщення Вкладу Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_7 . Перерахування коштів підтверджується меморіальним ордером № 55 від 22.12.2014.
Цього ж дня, ОСОБА_3 за іншим договором банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015» №141969-44.24 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 12 000,00 USD доларів США з терміном повернення вкладу 23.03.2015 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_2 відкритий в Банку. Для розміщення Вкладу Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_8 . Перерахування коштів підтверджується меморіальним ордером № 50 від 22.12.2014.
08.01.2015 року за договором банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015» №1609-44.24 ОСОБА_3 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 10 000,00 USD доларів США з терміном повернення вкладу 23.03.2015 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в Банку. Для розміщення Вкладу Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_9 . Перерахування коштів підтверджується меморіальним ордером № 95 від 08.01.2015.
02.02.2015 року за договором банківського вкладу в національній валюті «Весняний пролісок 2015» №8473-44.24 ОСОБА_3 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 400 000,00 грн. з терміном повернення вкладу 05.05.2015 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_5 відкритий в Банку. Для розміщення вкладу Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_10 . Перерахування коштів підтверджується меморіальним ордером № 106 від 02.02.2015.
02.03.2015 року за договором банківського вкладу в національній валюті «Вигідний 2015» № Г7Г29-44.24 ОСОБА_3 вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. з терміном повернення вкладу 02.04.2015 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_5 відкритий в Банку. Для розміщення Вкладу Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_11 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.21).
Після смерті ОСОБА_3 державний нотаріус Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області Бойко О.О. відкрив спадкову справу № 332/2016 р. ОСОБА_1 будучи єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 успадкувала все його майно. 30.08.2017 року державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким спадкоємицею майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема кредиторської вимоги на залишки коштів на рахунках, що знаходяться в ПАТ «Банк Київська Русь» в сумі 1 391 316,20 грн.
Зважаючи на це, позивач ОСОБА_1 вважає, що має право вимагати у ПАТ «Банк Київська Русь» повернення коштів за вищевказаними договорами банківських вкладів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не є боржником у розумінні ЦК України, так як не отримував кошти від позивача, до нього не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання. Окрім цього, вказував, що стягнення з Фонду грошових коштів не узгоджується із приписами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а оскільки в банку запроваджено процедуру ліквідації, зазначене унеможливлює стягнення з банку коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено ст.ст. 46,52 вказаного вище закону, який є спеціальним та пріоритетним відносно інших законодавчих актів у таких правовідносинах.
Апеляційний суд в повній мірі погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
 Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.
Внесення грошових коштів на рахунок вкладника іншою особою передбачено частиною першою статті 1062 ЦК України, а саме зазначено, що кошти на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
Порядок задоволення вимог кредиторів після початку процедури ліквідації банку врегульований розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
З дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) (пункт 1 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Законом передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку повноваження органів управління банку здійснює, зокрема, уповноважена особа Фонду (пункт 1 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.
Відповідно до наведених вище приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної статтею 52 цього Закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.
Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Визначена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» черговість задоволення вимог кредиторів до банку не позбавляє та не обмежує вкладників банку права на повернення вкладу, а лише зумовлює певні процедурні питання здійснення ними цього права.
Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку та черговості.
У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації, зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними; цей Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах.
Такого ж висновку щодо застосування норм матеріального права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 29 серпня 2018 року в справі № 127/10129/17, від 13 березня 2018 року в справі № 910/23398/16.
Встановлено, що з 20.03.2015 року «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» розпочав та проводить процедуру виведення з ринку ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ».
Проведення вказаної процедури регулюється нормами спеціального законодавства, яким є ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджене рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 №2, зареєстроване в Міністерстві юстиції країни 14.09.2012 за №1581/21893.
Зокрема, 19.03.2015 року Виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення №61 про запровадження в Банку з 20.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» - Волкова О.Ю.
15.06.2015 року прийнято рішення №116 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації Банку до 19.07.2015 та продовження повноважень уповноваженої особи Волкова О.Ю. до 19.07.2015 включно.
Рішенням від 17.07.2015 №38 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та призначення повноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку» було розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноважену особу Волкова О.Ю. 23.06.2016 року рішенням №1085 було продовжено строки здійснення процедури ліквідації Банку до 16.07.2018 включно.
Рішенням №1706 від 01.09.2016 було змінено уповноважену особу Фонду та з 05.09.2016 делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» - Білій І.В. 18.06.2018 року рішенням №1684 було продовжено строки здійснення процедури ліквідації Банку до 16.07.2020 включно.
Рішенням № 3382 від 17.12.2018 було змінено уповноважену особу Фонду та з 18.12.2018 делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» - Стрюковій Ірині Олександрівні.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 13 липня 2020 №1335 «Про деякі питання ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», а саме пунктом 1 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», делеговані Стрюковій Ірині Олександрівні рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17 грудня 2018 р. № 3382 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ».
Відповідно до пункту 2 зазначеного рішення передбачено, що ліквідація ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» здійснюватиметься з урахуванням вимог Закону України №590-ІХ  
«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» безпосередньо Фондом.
Пунктом 19 зазначеного рішення встановлено, що воно набирає чинності з 16 липня 2020 року.
Таким чином, починаючи з 16.07.2020 Фонд здійснює безпосереднє виведення ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» з ринку.
При цьому, інформація та повноваження Фонду по виведенню банку з ринку була зареєстрована у встановленому законом порядку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та є чинною на теперішній час, а відтак: вірною та обов`язковою для невизначеного кола осіб.
Таким чином, оскільки прийняті по відношенню до ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» рішення ФГВФО є чинними, на час розгляду справи судом першої інстанції були відсутні будь-які правові підстави для припинення їх виконання, а разом з цим і припинення проведення визначених цими рішеннями та Законом процедур, та зокрема - процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ».
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного суду від 14.02.2018 у справах №761/20903/15-ц, №553/2630/15-ц.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу та є необґрунтованими.
Щодо посилання представника позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021, відповідно до якої закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6  до ФГВФО, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» Білої І.В., Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ» Волкова О.Ю., НБУ про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, то відповідно до зазначеної постанови здійснено посилання на положення ЗУ від 13.05.2020 року № 590-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та зазначено, що суд не може прийняти будь-яке інше рішення, що може мати наслідком зупинення/припинення розпочатої процедури ведення неплатоспроможного банку з ринку та/або ліквідації банку.
Постанова суду апеляційної інстанції набирала законної сили з дати її прийняття, відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України.
Таким чином, станом на день ухвалення судового рішення, рішення виконавчої дирекції ФГВФО стосовно початку процедури ліквідації ПАТ «БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ» та призначення від Фонду Уповноваженої особи на ліквідацію банку - є законними та чинними.
Вказані доводи апеляційної скарги є аналогічними вимогам позову і судом першої інстанції вказаному надано належну правову оцінку, що відповідно до ст. 367 ЦПК України позбавляє суд апеляційної інстанції обов`язку надавати відповіді на одні і ті ж самі доводи сторін у справі.
Що стосується порушення, на думку позивача, судом принципу пропорційності під час ухвалення судового рішення, то слід вказати на наступне.
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-УІ встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Вирішуючи питання про те, положення якого нормативно-правового акту підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин, необхідно враховувати наступне.
Відповідно до статті 75 Конституції України. Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не встановлює пріорітету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання, немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.
Водночас, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив:
"Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".
Відповідно до частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України.
Зокрема, частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до пункту 4 листа Міністерства юстиції України «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» від 26.12.2008 року N 758-0-2-08-19, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.
За таких умов, виходячи з наведених положень Конституції України, рішення Верховного Суду України та роз`яснень Міністерства юстиції України, пріоритетними в даному випадку с положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі 6-2001цс15 відповідно до якого у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 08.02.2018 справа № 308/3282/15-ц, від 14.02.2018 справи № 761/20903/15- ц, № 553/2630/15-ц. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банк вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочату процедуру ліквідацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Таким чином, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про порушення судом принципу пропорційності є безпідставними та не знайшли свого підтвердження.
Крім цього, як встановлено судом першої інстанції, позивач скористалася своїм правом та звернулася до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» із заявою про внесення змін до реєстру кредиторів у зв`язку із смертю ОСОБА_3 .
Заява ОСОБА_1 була задоволена та включено її до реєстру кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь», як кредитора 4-ї черги на суму 1 391 316,20 гривень (т.1 а.с.97).
Отже, в будь-якому випадку, запровадження процедури ліквідації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним та пріоритетним відносно інших законодавчих актів у таких правовідносинах. Оскільки прийняті по відношенню до ПАТ «Банк «Київська Русь» рішення ФГВФО є чинними, відсутні будь-які правові підстави для припинення їх виконання, а разом з цим і припинення проведення визначених цими рішеннями процедур та зокрема процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь». Таким чином, враховуючи запровадження тимчасова адміністрація та ліквідація ПАТ «Банк «Київська Русь» та відповідно враховуючи висновки Верховного суду щодо неможливості стягнення коштів, позов про стягнення коштів з ПАТ «Банк «Київська Русь» є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Як вбачається з інформації ФГВФО на адвокатський запит (т.2 а.с.176), повідомлено, що залишок невиплачених вимог третьої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь» становить 1 717 586 241,74 гривень. Залишок активів, що включені до ліквідаційної маси ПАТ «Банк «Київська Русь» становить 52 820 128,93 гривень.
Як зазначено у частині 1 статті 3 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Відповідно підпунктів 3, 5 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів,пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку, нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками і кредиторами.
Згідно ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Згідно ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються такі послуги: торгівля валютними цінностями; залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; фінансовий лізинг; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; надання гарантій; переказ коштів; у сфері страхування; діяльність у системі накопичувального пенсійного забезпечення; професійна діяльність на ринку цінних паперів; факторинг; банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність». Фінансові послуги, надання яких передбачається іншими законами, підлягають включенню до переліку, визначеного частиною першою цієї статті. Надання фінансових послуг, не включених до зазначеного переліку, забороняється.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, що підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15 в якій Верховний Суд зазначив: «...За змістом ст. 3 Закону № 4452-УІ Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні...».
Таким чином, Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку (стаття 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Тобто, Фонд гарантування є державною установою, яка виконує спеціальні функції, та не має на меті отримання прибутку, не є правонаступником ліквідованих банків та не відповідає за зобов`язаннями банків.
Відповідно до статті 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Тобто, Фонд гарантування відшкодовує виключно суму вкладу та відсотків в граничному розмірі до 200 000 гривень.
Вказане підтверджується також позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.06.2019 справа № 756/2762/17 (провадження № 61-43494св18).
А отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не надавав фінансових послуг позивачу в розмінні Закону України «Про захист прав споживачів», тому відповідно на правовідносини, які склалися між сторонами не розповсюджуються вимоги вказаного закону.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Київська Русь», по факту з ФГВФО суми грошових коштів, що прямо суперечить нормам спеціального Закону.
Законом встановлено мораторій на стягнення коштів Фонду гарантування, а виплата таких коштів можлива лише відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (ст. 20 Закону).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Отже, стягнення коштів з Фонду не узгоджується із приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджене рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 №2, зареєстроване в Міністерстві юстиції країни 14.09.2012 за №1581/21893.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що у зв`язку із запровадженням у банку ПАТ «Банк «Київська Русь» процедури ліквідації відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначений факт унеможливлює стягнення з банку, який в ліквідації коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено ст. ст. 46. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним та пріоритетним відносно інших законодавчих актів у таких правовідносинах.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги  ОСОБА_1 , без задоволення, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
            
Повний текст постанови складено 24.09.2021.
 
Суддя-доповідач
 
Судді: