Справа № 466/8508/18                  
Провадження № 22-з/811/126/21                                 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом  ОСОБА_3 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання незаконної та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, -        
в с т а н о в и л а :
рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 травня 2019 року в позові ОСОБА_3 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання незаконної та скасування ухвали Львівської міської ради від 25.10.2007 року №1250, державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 461182 від 25.02.2008 року - відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 01 червня 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду Львівської області від 28 травня 2019 року залишено без змін.
16 червня 2021 року до Львівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови. В заяві просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3430 грн.
В обґрунтування заяви вказує на те, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, підтверджуючі документи були подані апеляційному суду ще до моменту прийняття постанови від 01.06.2021 року, однак в постанові від 01.06.2021 року питання про розподіл судових витрат не вирішено.
Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: Судом не вирішення питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України,  суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ст. ч.4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення  (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду  від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Так, відповідно до змісту Розділу ІІІ Правил адвокатської етики, затверджених Установчим з`їздом адвокатів України від 17.11.2012 року; ст.ст. 26, 27 ч.3, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»; Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні»; ст.ст. 8, 527, 687 ч.1, 795, 882 ЦК України, – належними та допустимими доказами надання та оплати правової допомоги слід вважати як договір про надання правової допомоги, такі і окремо, окрім рахунку про оплату наданих послуг та квитанції про оплату таких, – акти виконаних робіт із зазначеним розрахунком наданих та отриманих послуг у часових (годинних, хвилинних) рамках.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
29.08.2020 року разом з відзивом на апеляційну скаргу ОСОБА_2 подано Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 27.08.2019 року (Т.2 а.с. 79) та копію квитанції №0.0.1456725539.1 від 06.09.2019 року (Т.2 а.с. 83).
З матеріалів заяви вбачається, що 10.01.2019 року між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро «Галина Бідула та партнери» укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №01/01//19-ФО (Т.1 а.с. 218-220).
З підпункту 1.2.10 п. 1.2 вказаного договору вбачається, що вивчення матеріалів справи в суді апеляційної інстанції в тому числі поза офісом виконавця, якщо виконавцем замовнику не надавалась професійна правнича допомога у суді першої інстанції оцінюється у 350 грн. за 1 справу за 1 годину роботи.
Згідно підпункту 1.2.11 п. 1.2 договору, підготовка апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу у справі, в якій виконавцем замовнику надавалась професійна правнича допомога у суді першої інстанції оцінюється у 455 грн. за 1 годину роботи.
Згідно підпункту 1.2.15 п. 1.2 договору, оформлення матеріалів справи для подання в суд, відправка, подання/отримання документів, здійснення платежів, тощо в суді апеляційної інстанції оцінюється у 350 грн. за 1 годину роботи.
Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 27.08.2019 року, загальна вартість наданих адвокатських послуг склала 3430 грн., що включає:
-вивчення матеріалів апеляційної скарги у справі №466/8508/18 – 1 год. – 350 грн.;
-підготовка відзиву на апеляційну скаргу у справі №466/8508/18 – 6год. – 2730 грн.;
-оформлення матеріалів справи для подання відзиву на апеляційну скаргу в суд в т.ч. відправка відзиву іншим учасникам справи у справі №466/8508/18.
Згідно копії квитанції №0.0.1456725539.1 від 06.09.2019 року, ОСОБА_2 оплатила Адвокатському бюро «Галина Бідула та партнери» 3087 грн. згідно акту від 27.08.2019 року.
Зважаючи на те, що рішенням суду першої інстанції відмовлено в задоволенні позову та таке рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 01.06.2021 року, те, що витрати на правову допомогу підтверджені належними доказами та зважаючи на обсяг виконаних робіт, здійснених адвокатом, складність справи, заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити та стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , понесені судові витрати у розмірі 3430 грн. 
Керуючись  ст.ст. 270, 258-260  ЦПК України, -    
п о с т а н о в и л а :
заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови – задовольнити.
Ухвалити у справі за позовом  ОСОБА_3 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання незаконної та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, додаткове судове рішення, яким стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , понесені судові витрати у розмірі 3430 грн. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                  Р.В. Савуляк 

                        М.М. Шандра