ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2152/21 Справа № 194/1142/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
                                       головуючого - Городничої В.С.,
                                       суддів-Лаченкової О.В.,Петешенкової М.Ю.,

       розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

                                               ВСТАНОВИЛА:

       У вересні 2020 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.08.2011 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
       Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
       АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та умовах встановлених договором.
       Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, через що станом на 31.08.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 141567,17 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 2907,95 грн, заборгованості за відсотками - 138559,22 грн. 
       Однак, банк просив суд стягнути заборгованість у розмірі 132105,14 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 2907,95 грн., заборгованості за відсотками за період з 01 серпня 2011 року по 17 січня 2020 року - 129197,19 грн та судові витрати.
       Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.08.2011 року в сумі 2907,95 грн, яке складає тіло кредиту.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк”сплачений судовий збір в сумі 46,27 грн.
       В іншій частині позовних вимог відмовлено.
       З таким рішенням суду в частині відмови у стягненні відсотків позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у цій частині.
       В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
        ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк", не скористався.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, з таких підстав.
       Судом встановлено, що 01 серпня 2011 року між АТ КБ "ПриватБанк” та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, який складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
       В порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим, станом на 31 серпня 2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 141567,17 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 2907,95 грн, заборгованості за відсотками - 138559,22 грн.
       Згідно позовної заяви, АТ КБ “ПриватБанк” просило стягнути заборгованість у розмірі 132105,14 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 2907,95 грн., заборгованості за відсотками за період з 01 серпня 2011 року по 17 січня 2020 року - 129197,19 грн. 
       Задовольняючи позов в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 2907,95 грн, суд першої інстанції зазначив, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ “ПриватБанк” не повернуті, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд — шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення відсотків по кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що у анкеті-заяві підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
       Колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у стягненні відсотків, оскільки в іншій частині рішення суду апелянтом не оскаржується.
       Так, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.
       У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       У позовній заяві АТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 129197,19 грн за період з 01.08.2011 року по 17.01.2020 року.
       Разом з апеляційною скаргою АТ КБ “ПриватБанк” надало суду додатковий доказ, а саме Довідку про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 55 днів пільгового періоду”, з якою ознайомлений відповідач. 
       Як вбачається з довідки, підписаної відповідачем, в ній дійсно зазначені умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, де базова процентна ставка за кредитом становить 2,5% на місяць на залишок заборгованості, тобто 30% річних, та містить застереження, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.
        Із розрахунку заборгованості, наданої банком, вбачається, що заборгованість за відсотками за користування кредитом у період з 01.08.2011 по 17.01.2020 становить 129197,19 грн.
       Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
       Також, колегія суддів зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.
       Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.
       Однак, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.
       Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
       Такої ж позиції притримується Верховний Суд в своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.
       Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк"процентів за користування кредитом, нарахованих за підвищеною процентною ставкою понад 30 % річних.
       Банк не надав до суду жодного належного доказу узгодження сторонами процентної ставки на рівні вищому ніж 30% річних та підстав її підвищення, також не надано жодного доказу сповіщення відповідача про збільшення процентної ставки, що є прямим порушенням вимог ст. 1056-1 ЦК України.
       Проте, з матеріалів справи вбачається зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку позивачем з 01 вересня 2014 року до 34,80 % на прострочену заборгованість, яка є нікчемною, оскільки відсутні докази того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем.
       Заборгованість по процентам за користування кредитом з накопичувальним підсумком за період з 14 жовтня 2013 року по 31 серпня 2014 року (до неправомірного підвищення процентної ставки) становила 1191,17 грн, тому саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       За таких обставин, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості по відсоткам з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про часткове задоволення даних позовних вимог.
       Згідно ст. 141 ЦПК України та з урахуванням розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" підлягає стягненню судовий збір у розмірі 48,34 грн.
       Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367,369,374,376 ЦПК України, колегія суддів,-

                                        ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.
       Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом - скасувати.
       Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом - задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по відсоткам за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 01 серпня 2011 року в розмірі 1191,17 грн.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в розмірі 48,34 грн.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                                В.С. Городнича

       Судді:                                                                        О.В. Лаченкова

                                                                               М.Ю. Петешенкова