Ухвала
 
26 липня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 754/14589/19
провадження № 61-10928ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої малолітньою особою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 12 999,60 грн, завданої малолітньою особою, обґрунтовуючи тим, що 19 вересня 2018 року о 18 год 06 хв малолітній син відповідачів ОСОБА_5 , перебуваючи без нагляду батьків, проїжджаючи на велосипеді по тротуару біля будинку за адресою:                   АДРЕСА_1 , не впорався з керуванням та здійснив зіткнення лівою частиною керма велосипеда з належним позивачу автомобілем «Mercedes-Benz C250» державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого, на автомобілі утворились подряпини. Вказав, що зазначеними діями малолітнього сина відповідачів позивачу було завдано майнову шкоду, яка складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 12 999,60 грн, що була визначена Товариством  з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Автомобільний дім Україна - Мерседес-Бенц» у рахунку від 21 вересня 2019 року № 2119003717 за результатами огляду пошкоджень вказаного автомобіля. Вказав, що про шкоду, завдану їх малолітнім сином, позивач повідомив обох відповідачів, однак, вони категорично відмовились відшкодовувати шкоду, мотивуючи тим, що на їх думку, сам позивач винуватий в тому, що залишив автомобіль на вулиці.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої малолітньою особою залишено без задоволення.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно 12 999,60 грн майнової шкоди та судові витрати по 7 569,35 грн з кожного.
 
У липні 2021 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових сум визначається сумою, яка стягується.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у цій справі становить 12 999,60 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема заявник зазначає, що справа має фундаментальне значення для формування практики, а саме при розгляді спірних правовідносин, що виникли у зв`язку з відшкодуванням майнової шкоди, завданої малолітньою особою суд апеляційної інстанції не врахував висновок Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 750/10168/14-ц.
 
Зі змісту оскаржуваної постанови апеляційного суду убачається, що суд апеляційної інстанції встановив доведеність вини у діях малолітньої особи у пошкодженні автомобіля позивача. Разом із цим, відмовляючи у задоволенні позову у справі № 750/10168/14-ц, суд апеляційної інстанції, з урахуванням установлених обставин, дійшов висновку про недоведеність факту завдання шкоди автомобілю позивача малолітньою особою. Отже, висновки у цій справі зроблені на підставі конкретних обставин та оцінки доказів, які є відмінними від обставин та наявних доказів у справі № 750/10168/14-ц, на яку посилається заявник. Таке посилання не стосується питання правозастосування.
 
Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що у цій малозначній справі наявні підстави, визначені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставними.
 
Інших посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить. 
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої малолітньою особою відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак      Г. І. Усик