ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 805/1165/15-а
адміністративне провадження № К/9901/41186/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Олендера І.Я., 
здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш"
на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Гайдар А.В., судді - Василенко Л.А., Ханова Р.Ф.)
у справі №805/1165/15-а
за позовом Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш"
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС, Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Азовзагальмаш" (далі - позивач, платник, Товариство, ПАТ "Азовзагальмаш") звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - відповідач 1, Спеціалізована ДПІ), Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач 2, Маріупільська ОДПІ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що наявність у Товариства надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток підтверджена актом звірення розрахунків платника з бюджетом, однак відповідачі протиправно, не зважаючи на подані платником заяви, не здійснили залік надміру сплачених сум у рахунок сплати орендної плати за землю та земельного податку. 

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої ДПІ, Маріупольської ОДПІ щодо непроведення заліку надміру сплачених ПАТ "Азовзагальмаш" грошових зобов`язань з податку на прибуток у рахунок сплати орендної плати за травень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за червень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за липень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за серпень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за вересень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за жовтень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за листопад 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за грудень 2014 року в розмірі 495265,33 грн та у рахунок сплати земельного податку за липень 2014 року в розмірі 36 102,81 грн, за серпень 2014 року в розмірі 36102,81 грн, за вересень 2014 року в розмірі 36102,81 грн, за жовтень 2014 року в розмірі 36102,81 грн, за листопад 2014 року в розмірі 36102,81 грн, за грудень 2014 року в розмірі 36102,81 грн;

-зобов`язано Спеціалізовану ДПІ, Маріупольську ОДПІ здійснити залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у рахунок сплати орендної плати за травень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за червень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за липень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за серпень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за вересень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за жовтень 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за листопад 2014 року в розмірі 495265,33 грн, за грудень 2014 року в розмірі 495265,33 грн та у рахунок сплати земельного податку за липень 2014 року в розмірі 36 102,81 грн, за серпень 2014 року в розмірі 36102,81 грн, за вересень 2014 року в розмірі 36 102,81 грн, за жовтень 2014 року в розмірі 36102,81 грн, за листопад 2014 року в розмірі 36102,81 грн, за грудень 2014 року в розмірі 36102,81 грн;

- зобов`язано Спеціалізовану ДПІ, Маріупольську ОДПІ відобразити в інтегрованій картці ПАТ "Азовзагальмаш" станом на 19.01.2015 залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 3962122,58 грн у рахунок сплати орендної плати та залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 216616,79 грн у рахунок сплати земельного податку.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як платник податку вправі розпоряджатися власними коштами, зокрема, шляхом звернення до податкового органу з заявою про здійснення заліку податкових зобов`язань. Нездійснення відповідачами такого заліку при наявності відповідної переплати порушує право позивача на розпорядження його коштами.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року апеляційну скаргу Спеціалізованої ДПІ задоволено частково, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої ДПІ та Маріупольської ОДПІ щодо нерозгляду заяв ПАТ "Азовзагальмаш" про зарахування переплати з податку на прибуток у виплату заборгованості зі сплати земельного податку за земельні ділянки та у виплату орендної плати за земельні ділянки від 01 листопада 2016 року та від 29 листопада 2016 року відповідно;

- зобов`язано Спеціалізовану ДПІ та Маріупольську ОДПІ розглянути заяви ПАТ "Азовзагальмаш" про зарахування переплати з податку на прибуток у виплату заборгованості зі сплати земельного податку за земельні ділянки та у виплату орендної плати за земельні ділянки від 1 листопада 2016 року та від 29 листопада 2016 року відповідно та прийняти вмотивоване рішення згідно з податковим та бюджетним законодавством.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що будь-які рішення відповідачів на заяви Товариства про зарахування переплати з податку на прибуток у рахунок сплати заборгованості із земельного податку та орендної плати за земельні ділянки в матеріалах справи відсутні, а тому, в даному випадку, відповідачами порушено право Товариства на розгляд його заяв. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вказав, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо нерозгляду заяв ПАТ "Азовзагальмаш" про зарахування переплати з податку на прибуток у рахунок сплати заборгованості із земельного податку та орендної плати за земельні ділянки, а також зобов`язання відповідачів розглянути ці заяви і прийняти відповідне рішення.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції. На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених сум податків у встановленому законом порядку, а тому відповідачі, отримавши заяву Товариства про зарахування переплати з податку на прибуток у рахунок сплати заборгованості із земельного податку та орендної плати за земельні ділянки, зобов`язані були вчинити передбачені законодавством дії для такого зарахування. Враховуючи вищевикладене, на думку скаржника, належним способом захисту його прав є зобов`язання відповідачів здійснити залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у рахунок сплати орендної плати за землю та земельного податку та відобразити в інтегрованій картці Товариства станом на 19.01.2015 відповідний залік надміру сплачених позивачем грошових зобов`язань.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.

17 лютого 2017 року від відповідача 1 надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких Спеціалізована ДПІ зазначає про безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 березня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований як юридична особа 24.09.1997, ідентифікаційний номер 13504334, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та з 21.12.1991 перебуває на податковому обліку у відповідача 1, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 06.05.2011 №124/10/29-14-2.

Станом на 20.03.2015 за позивачем рахується переплата авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 40715293,55 грн та з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 11913171,10 грн. При цьому Товариство має заборгованість з орендної плати за землю за період травень-грудень 2014 року у розмірі 3962122,58 грн та із земельного податку за період липень-грудень 2014 року у розмірі 216616,79 грн.

Згідно з актами звірення розрахунків з бюджетом за період з 01.01.2015 до 09.02.2015 від 11.02.2015 № 162-20, №164-20, та актом звірення розрахунків з бюджетом за період з 01.01.2014 до 19.03.2014 від 20.03.2015 № 1015-20 Спеціалізованою ДПІ підтверджено суму переплати з авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 40715293,55 грн та з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 11913171,10 грн.

15.01.2015 позивач звернувся до відповідачів із заявами про зарахування переплати з податку на прибуток (код платежу 11021000) у виплату заборгованості зі сплати земельного податку за земельні ділянки (код платежу 13050100) та у виплату орендної плати за земельні ділянки (код платежу 13050200).

17.03.2015 позивач повторно звернувся до відповідачів із аналогічними заявами.

Як вбачається зі змісту заперечень на адміністративний позов, Спеціалізована ДПІ у відповідь на заяви позивача листом від 02.04.2015 №1728/10/2803-13-03 повідомила Товариство про те, що з 01 січня 2015 року набрали чинності норми Закону України від 28.12.2014 за № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", згідно з якими податок на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств державної власності та податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності) у розмірі 90 відсотків зараховується до загального фонду державного бюджету, решта 10 відсотків зараховується до загального фонду обласних бюджетів та м. Києва. При цьому відповідач 1 зазначив, що до 01 січня 2015 року податок на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності) зараховувався у повному обсязі до державного бюджету, а тому, виходячи з положень Бюджетного та Податкового кодексів України, кошти з податку на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств державної власності, та податку на прибуток підприємств і фінансових установ комунальної власності), які помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету до 01 січня 2015 року, підлягають поверненню виключно за рахунок коштів державного бюджету. Також позивача повідомлено про те, що Міністерством фінансів України направлено до Державної фіскальної служби України та Державної казначейської служби України повідомлення про необхідність привести у відповідність нормативно-правові акти.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам справи, Суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України) в редакціях, що були чинними на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Платник податків має право, у тому числі, на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом (підпункт 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України).

Згідно з пунктом 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктами 43.3-43.6 статті 43 ПК України встановлено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Судами попередніх інстанцій встановлено наявність у Товариства переплати по платежам "авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств" в розмірі 40715293,55 грн та "податок на прибуток приватних підприємств" у сумі 11913171,10 грн, що підтверджується актами звірення розрахунків з бюджетом № 162-20 та №164-20 від 11.02.2015, № 1015-20 від 20.03.2015 та не заперечується відповідачами.

Товариство звернулося до відповідачів з заявами про зарахування переплати з податку на прибуток (код платежу 11021000) у виплату заборгованості зі сплати земельного податку за земельні ділянки (код платежу 13050100) та у виплату орендної плати за земельні ділянки (код платежу 13050200).

Ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016 та від 29.11.2016 витребувано у відповідачів інформацію про те, чи надавалися відповіді на заяви позивача від 15.01.2015 № 523/38 та від 17.03.2015 № 913-66, проте вимоги суду апеляційної інстанції відповідачами виконані не були. При цьому, лист від 02.04.2015 №1728/10/2803-13-03, на який посилається відповідач 1 у своїх запереченнях на адміністративний позов, в матеріалах справи відсутній.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за результатами розгляду заяв позивача від 15.01.2015 № 523/38 та від 17.03.2015 № 913-66 жодного рішення відповідачами не приймалося. 

Згідно з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для виходу за межі позовних вимог та часткового задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої ДПІ та Маріупольської ОДПІ щодо нерозгляду заяв ПАТ «Азовзагальмаш» про зарахування переплати з податку на прибуток у виплату заборгованості зі сплати земельного податку за земельні ділянки та у виплату орендної плати за земельні ділянки від 1 листопада 2016 року та від 29 листопада 2016 року відповідно, а також зобов`язання відповідачів розглянути заяви ПАТ «Азовзагальмаш» про зарахування переплати з податку на прибуток у виплату заборгованості зі сплати земельного податку за земельні ділянки та у виплату орендної плати за земельні ділянки  від 1 листопада 2016 року та від 29 листопада 2016 року відповідно та прийняти вмотивоване рішення згідно з податковим та бюджетним законодавством.

Також колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками Донецького апеляційного адміністративного суду про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Спеціалізованої ДПІ, Маріупольської ОДПІ відобразити в інтегрованій картці ПАТ "Азовзагальмаш" станом на 19.01.2015 залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 3962122,58 грн у рахунок сплати орендної плати та залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 216616,79 грн у рахунок сплати земельного податку з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 КАС України (далі- КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. 

Таким чином, судовому захисту підлягають лише порушені права.

Суд вважає, що одночасне зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у рахунок сплати орендної плати та сплати земельного податку і внести ці відомості до інтегрованої картки платника унеможливлює самостійне виконання повноважень податкового органу щодо формування даних податкового обліку, що свідчить про передчасність заявлених позовних вимог у цій частині.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	І.А. Гончарова І.А. Васильєва   І.Я.Олендер