ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1303/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/123/21 Категорія: 304070000 	Биченко  І. Я. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.
за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з оплати послуг централізованого опалення, - 

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулось до суду з вказаним позовом. 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що  КП «Смілакомунтеплоенерго» є постачальником теплової енергії до будинку, в якому знаходиться квартира відповідача. Позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно з вимогами нормативно-технічних документів, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний щомісячно розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання. Однак відповідач не сплачує за надані послуги, в зв`язку з чим має заборгованість з лютого 2018 року по березень  2020 року в сумі 20552 грн. 65 коп., який складається з основного боргу за опалення в сумі 18450 грн. 13 коп., інфляційних витрат - 634 грн. 86 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 833 грн. 26 коп.  та 634 грн. 40 коп. пені.
Оскільки відповідач в добровільному порядку плату за отримані послуги не здійснює, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення житла в сумі 20552 грн. 65 коп. за вказаний період та судові витрати по справі.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2021 року позов КП «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з оплати послуг централізованого опалення задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» 18450 грн. 13 коп. боргу з оплати послуги з централізованого житла, 634 грн. 86 коп. інфляційних витрат, 833 грн. 26 коп. як три проценти річних від простроченої заборгованості, 634 грн. 40 коп. пені та 2270 грн. судового збору, а всього 22822 грн. 65 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що твердження відповідача про те, що відсутність між ним та позивачем укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення є підставою для неоплати наданих послуг є безпідставним, оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований.
У свою чергу, під час розгляду  справи, відповідачем поданий розрахунок спростовано не було та позиції щодо неправомірного проведення позивачем вказаних розрахунків не висловлено.
З огляду на вище викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за послуги з централізованого опалення житла, трьох відсотків річних, пені та індексу інфляції є обґрунтованими, такими, що підтверджуються відповідними доказами, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким у позові відмовити. 
Апеляційні вимоги мотивував тим, що нарахування кількості спожитого тепла на обігрів його квартири позивачем нічим документально не підтверджується.
В основу доказування позивачем покладено використання завідомо підробленого документа. Так, в справі міститься наданий позивачем акт подачі теплоносія начебто від «25.10.2019», в якому містяться очевидні виправлення та дописки.
Вказує, що жодних договорів з позивачем не укладав. 
Крім того, суд в рішенні посилається на не чинні норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які з 01.05.2019 року не регулюють дані правовідносини; судом безпідставно застосовано статтю 625 ЦК України до одностороннього правочину; нормативно необґрунтовано задоволення позовної вимоги щодо стягнення пені; не застосовано вимог статей 202, 203 ЦК України; не застосовано Закон України «Про захист прав споживачів».
У відзиві на апеляційну скаргу КП «Смілакомунтеплоенерго» вказало на те, що зважаючи на наявність у будинку АДРЕСА_1 приладу комерційного обліку теплової енергії, рахунки на оплату наданої відповідачу послуги з теплопостачання формуються на основі показань засобів обліку теплової енергії – лічильника, з врахуванням опалювальної площі квартири за затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №463 від 20.10.2017 та №414 від 22.11.2018, тарифами, що в повній мірі відповідає вимогам ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», положенням ч. 2 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV та ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року за №2189-VIII (наприклад: за листопад 2019 року за даними лічильника спожито на будинок 813,7 Гігакалорій, попередній показник за жовтень 2019 року на будинок -762,923 Гігакалорії, різниця показників – (813,7 - 762,923) = 50,777 Гігакалорії, тариф у зазначений період становив 2300,21 грн/Гкал., загальна площа ЦО будинку станови на листопад 2019 року – 3157,25 кв.м., опалювальна площа квартири апелянта – 41,2 кв.м., нараховано відповідно: (50,777 : 3157,25) х 41,2 = 0,662605880 Гкал. х 2300,21 = 1524,13 грн).
Крім того, звернуто увагу суду, що відповідач жодним чином не спростував правильності проведеного позивачем нарахування за період, за який в судовому порядку стягується заборгованість.
Вказує, що твердження ОСОБА_1 стосовно недоведеності обставин, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а саме щодо покладення судом в основу свого рішення завідомо підробленого документу (акту подачі теплоносія) є надуманим.
Акт від 25.10.2019 року на будинок за адресою АДРЕСА_1 , підписаний представником ОСББ ОСОБА_2 та є належним доказом у справі.
Зауважує, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Щодо застосування позовної давності, то позивач вказує, що у даному випадку з позовною заявою про стягнення боргу КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулося 30.12.2020 року (надійшла до суду 11.01.2021 року). Вимога про стягнення боргу стосується періоду з лютого 2018 року по березень 2020 року – тобто в межах загальної позовної давності, а розрахунок пені проводився в межах спеціальної позовної давності – за 1 рік = 30.12.2019 року по 30.12.2020 року.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за адресою АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» КП «Смілакомунтеплоенерго» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01 лютого 2018 року.
Відповідач отримував послуги по забезпеченню житла теплом, що вбачається з актів про подачу теплової енергії від 09 лютого 2018 року, 16 листопада 2018 року, 25 жовтня 2019 року, складених за участю представника КП «Смілакомунтеплоенерго» та представника споживача теплової енергії.
Відповідно до вказаних актів, у зв`язку з початком опалювальних сезонів у м. Сміла, до будинку, в якому мешкає відповідач, КП «Смілакомунтеплоенерго» було подано теплову енергію, відповідно з 01 лютого 2018 року, 16 листопада 2018 року та 25 жовтня 2019 року.
Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 463 від 20 жовтня 2017 року позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії у розмірі 42,97 грн. за 1 кв.м. (з ПДВ), для населення на послуги з ЦО для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1975,04 грн./Гкал (з ПДВ).
Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 414 від 22 листопада 2018 року позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії у розмірі 56,22 грн. за 1 кв.м. (з ПДВ), для населення на послуги з ЦО для  абонентів житлових будинків з прибудинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 2337, 72 грн./Гкал (з ПДВ).
Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №83 від 28.02.2019 року тарифи на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» було відкориговано, до пп.1.1 та пп.1.2 п.1 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради за №414 від 22 листопада 2018 року внесено зміни, зокрема встановлено наступні тарифи: для населення на послуги з ЦО для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 2300,21 грн./Гкал ( з ПДВ), для населення на послуги з ЦЩ для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 55,32 грн. за 1 кв.м.
Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.
Установлено, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється КП «Смілакомунтеплоенерго».
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).
Згідно з довідкою відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 27.01.2021 № 16-11/116, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, що надає КП «Смілакомунтеплоенерго» за адресою АДРЕСА_2 .
За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/2625/16-ц.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.
За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Колегія суддів звертає увагу, що в суді першої інстанції відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності.
Згідно статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
 За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
 Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.
Позивач звернувся до суду 11.01.2021 року, а просив стягнути заборгованість з відповідача за період з лютого 2018 року по березень 2020 року, тобто в межах строку позовної давності. Пеня також розрахована в межах спеціального строку позовної давності. 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Враховуючи вищенаведене, позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь заявлений час прострочення.
Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. 
У відповідності до п. 31 Правил у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги виконавець має право нарахувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором. 
 Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житло-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.
Отже, у зв`язку з несплатою відповідачем послуг з теплопостачання, судом правомірно стягнуто з нього на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» зазначену заборгованість, пеню, три відсотки річних від простроченої суми заборгованості та інфляційні втрати.
Щодо тверджень позивача, що нарахування плати за надане йому теплопостачання відбулося виходячи з використаних ОСОБА_3 , а не за опалювальну площу його квартири, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Зважаючи на наявність у будинку АДРЕСА_1 приладу комерційного обліку теплової енергії, нарахування плати за надані відповідачу послуги здійснювалися за тарифами затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №463 від 20.10.2017 та №414 від 22.11.2018 року, а також у відповідності до п. 3.4. Договору – за показниками засобів обліку теплової енергії.
Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не заслуговують на увагу, оскільки не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості отриманих ним послуг з надання теплопостачання.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Доводи апеляційної скарги, що Акт подачі теплоносія від 25.10.2019 року має виправлення, а тому не є належним доказом у справі, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що наявність виправлень у даному акті не впливає на його дійсність, оскільки містить підписи представника позивача та ОСББ ОСОБА_2 .
Інші доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді