УХВАЛА
02 серпня 2021 року 
м. Київ
Справа №  910/11905/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: Білоуса В.В. 
розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі - АТ "Альфа-Банк") про відвід суддів Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М., Львова Б.Ю.
у справі № 910/11905/20
від розгляду касаційної скарги Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Фірма)
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021
за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк"
до:  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 );
Фірми 
про стягнення 7 097 868,68 євро, та
за зустрічним позовом  ОСОБА_1 
до Акціонерного товариства "Альфа-Банк"
про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:
11.06.2021 Фірма звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 28.01.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 910/11905/20 у частині задоволення первісних позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову АТ "Альфа-Банк" про стягнення 7 097 868,68 євро відмовити повністю. Також скаржник просив зупинити виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 14.06.2021 для розгляду справи № 910/11905/20 визначено колегію суддів у складі:                 Селіваненко  В.П. - головуючий, Булгакова І.В., Львов Б.Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 23.06.2021, зокрема: відкрито касаційне провадження у справі № 910/11905/20 за касаційною скаргою Фірми; призначено розгляд касаційної скарги у засіданні Касаційного господарського суду на  17.08.2021 о  12:15; зупинено виконання рішення господарського суду міста Києва від 28.01.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі  № 910/11905/20 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

19.07.2021 до суду касаційної інстанції від АТ "Альфа-Банк" надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: Селіваненка В.П., Булгакової І.В. і Львова Б.Ю. від розгляду касаційної скарги Фірми у справі № 910/11905/20.

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Булгакової І.В. у відпустці, розпорядженням заступника керівника апарату-керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 19.07.2021 № 29.3-02/2047 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/11905/20.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/11905/20 визначено колегію суддів у складі: Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Львова Б.Ю., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.07.2021.

Ухвалою Верховного Суду від 20.07.2021: заяву АТ "Альфа-Банк" про відвід колегії суддів від розгляду касаційної скарги Фірми у справі № 910/11905/20 визнано необґрунтованою; справу № 910/11905/20 передано на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви АТ "Альфа-Банк" про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від розгляду касаційної скарги Фірми у справі № 910/11905/20.

Ухвалою Верховного Суду від 23.07.2021 (суддя Банасько О.О.): відмовлено у задоволенні заяви АТ "Альфа-Банк" про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Селіваненка В. П. (головуючий), Булгакової І. В., Львова Б. Ю. від розгляду касаційної скарги Фірми у справі 
№ 910/11905/20.

27.07.2021 до суду касаційної інстанції від АТ "Альфа-Банк" повторно надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: Селіваненка В.П., Бенедисюка І.М. і Львова Б.Ю. від розгляду касаційної скарги Фірми у справі № 910/11905/20.

Ухвалою Верховного Суду від 28.07.2021 заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М., Львова Б.Ю. від розгляду касаційної скарги фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю у справі № 910/11905/20 визнано необґрунтованою. Справу № 910/11905/20 передано на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви 
Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М., Львова Б.Ю. від розгляду касаційної скарги фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю у справі № 910/11905/20.

30.07.2021 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви про відвід визначено суддю Білоуса В. В.

Вказана заява мотивована тим, що на думку заявника колегія суддів Верховного Суду у складі: Селіваненка В.П., Бенедисюка І.М. і Львова Б.Ю. не може брати участь у розгляді цієї справи, оскільки існують обставини, що викликають сумніви у її неупередженості та об`єктивності. Так, АТ "Альфа-Банк" зазначає, що колегія суддів, яка розглядає цю справу, за виключенням судді Бенедисюка І.М., розглядала справу № 873/41/19. На думку заявника, у ході розгляду апеляційної скарги у справі № 873/41/19 ухвалено постанову від 14.04.2020, зі змісту якої вбачається, що колегією суддів було взято до уваги лише аргументи Фірми і в той же час проігноровано аргументи АТ "Альфа-Банк". Заявник наголошує, що дана заява подається не з підстав незгоди Банку з процесуальним рішенням суду у справі № 873/41/19, а саме з тих підстав, що АТ "Альфа-Банк" занепокоєний порядком розгляду та поведінкою суддів у ході розгляду справи № 873/41/19. Крім того, заявник зазначає, що, на його думку, існують сумніви щодо авторозподілу даної справи, оскільки склад колегії суддів у даній справі є ідентичним складу колегії у справі № 873/41/19.

Розглянувши вказану заяву, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

В силу положень частин другої та третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту  1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді. 

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви про відвід, зокрема доводів заявника щодо прийняття колегією суддів рішення у справі № 873/41/19 без врахування доводів заявника суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тому, Верховний Суд дійшов висновку що наведені заявником підстави для відводу суддів фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням суду касаційної інстанції у справі № 873/41/19.

Аргументи заявника про те, що, на його думку, існують сумніви щодо дотримання порядку авторозподілу цієї справи з огляду на те, що склад колегії суддів у справі № 910/11905/20 є ідентичним складу колегії у справі № 873/41/19, відхиляються судом з огляду на наступне.

Частинами першою, другою, третьою статті 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою суддя-доповідач. Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 6 Господарського процесуального кодексу України, у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції з 15.12.2017) визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, встановленими цією редакцією Кодексу.

Згідно з підпунктом 2.3.2. пункту 2.3. розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями) (далі - Положення) визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ; розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ. Збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ у випадках, прямо передбачених цим Положенням.

Підпунктом 2.3.11. пункту  2.3. розділу ІІ Положення передбачено, якщо розгляд справи здійснюється колегіально, склад колегії суддів визначається автоматизованою системою.

У підпункті 2.3.23. пункту 2.3. розділу ІІ Положення визначено, що якщо судова справа підлягає розгляду (перегляду) колегією суддів, при автоматизованому розподілі судових справ автоматизованою системою в місцевому суді визначається головуючий суддя, а в судах апеляційної та касаційної інстанцій - суддя-доповідач із числа всіх суддів відповідного суду з урахуванням їх спеціалізації (за її наявності). Після визначення судді-доповідача (головуючого судді) автоматизованою системою визначається склад колегії суддів із числа всіх суддів відповідного суду з урахуванням їх спеціалізації (за її наявності) та з урахуванням складу судових палат (за їх наявності). Якщо збори суддів визначили склади постійно-діючих колегій, то автоматизована система визначає склад колегії з числа суддів основного складу. У разі неможливості визначити необхідну кількість суддів з числа суддів основного складу, автоматизована система визначає суддів, яких не вистачає, з числа резервних суддів даної колегії. У разі неможливості визначити склад колегії з числа суддів основного складу та резервних суддів, автоматизована система визначає суддів, яких не вистачає, з числа всіх суддів відповідного суду з урахуванням їх спеціалізації (за її наявності) та з урахуванням складу судових палат (за їх наявності). Результатом автоматичного визначення складу колегії суддів є протокол автоматичного визначення складу колегії суддів (додаток 2), що автоматично створюється автоматизованою системою.

Згідно з пунктом 1.7 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді затвердженими постановою Пленуму Верховного Суду від 14.12.2017 № 8 визначення судді-доповідача (колегії суддів) для розгляду судових справ здійснюється АСДС під час реєстрації документів відповідальною особою секретаріату відповідного касаційного суду або Великої Палати - користувачем АСДС, який має відповідні функціональні обов`язки та права (далі - відповідальна особа), а також в інших випадках необхідності визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу з урахуванням спеціалізації (за наявності).

Частиною другою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно із частинами четвертою та восьмою статті 15 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб. Несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи та в розподіл справ між суддями має наслідком відповідальність, встановлену законом.

За змістом частини шістнадцятої статті 32 Господарського процесуального кодексу України результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом.

Тобто законодавець передбачив формування колегії суддів для розгляду справ, так само як і заміну судді, який з поважних причин не може брати участі у розгляді справи (перебування судді у відпустці, на лікарняному, у відрядженні чи закінчення терміну повноважень), із залученням інших суддів цього суду, виключно автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності.

Отже, судді не мають жодного відношення до формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 

З огляду на вказане вище та приймаючи до уваги, зокрема витяги з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 14.06.2021 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.07.2021 убачається, що порядок визначення складу суду для розгляду касаційної скарги Фірми "Т.М.М." на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 910/11905/20 порушений не був, оскільки авторозподіл відбувся у відповідності до Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою пленуму Верховного Суду від 14.12.2017 № 8.

З огляду на викладене, заява Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про відвід суддів Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М., Львова Б.Ю. у справі № 910/11905/20 не містить обставин, які визначені чинним процесуальним законодавством як підстави для відводу суддів чи викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, а тому Суд відмовляє у задоволенні заявленого відводу.

Керуючись статтями 32, 35, 36, 39, 234 235, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Білоуса В. В., - 

У Х В А Л И В:
1. Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Альфа-Банк" б/н від 23.07.2021 про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М., Львова Б.Ю. від розгляду касаційної скарги Фірми "Т.М.М." у справі № 910/11905/20.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

          Суддя                                                                                                          В. В. Білоус