РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/312/21
Провадження № 22-ц/4815/630/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                
головуючого судді                 Ковальчук  Н.М, 
суддів:         Гордійчук С. О., Хилевича С. В.
секретар судового засідання – Шептицька С. С.

учасники справи:
апелянт, скаржник, боржник – ОСОБА_1 ,
стягувач – ОСОБА_2 ,
особа, дії якої оскаржуються – приватний виконавець виконавчого округу Рівненської 
області Сідоренко Сергій Петрович

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Рудика Віталія Романовича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2021 року у складі судді Левчука О. В., постановлену в м. Рівне о 16 годині 37 хвилини, повний текст ухвали складено 17 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича про накладення арешту на кошти та рухоме майно у виконавчому провадженні ВП № 6392523. В обґрунтування скарги вказувала, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича знаходиться виконавче провадження №63925236 з примусового виконання виконавчого листа, який виданий Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/2971/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки в розмірі 40 545, 00 грн. На думку скаржника, приватним виконавцем у ході виконання судового рішення було порушено норми чинного законодавства, оскільки на її рахунки, серед яких знаходиться і рахунок, на який скаржник одержує допомогу при народженні дитини № IBAN НОМЕР_1  були накладені арешти, що порушує норми чинного законодавства та обмежує право дитини на користування вказаними коштами. Просила суд визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 15.12.2020 у виконавчому провадженні № 63925236; визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 16.12.2020 у виконавчому провадженні № 63925236.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2021 року вказану скаргу задоволено частково. Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича про арешт коштів боржника від 15 грудня 2020 року ВП № 63925236 в частині накладення арешту на грошові кошти (соціальні виплати), що надходять на рахунок IBAN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , відкритий у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . Знято арешт з грошових коштів (соціальних виплат), що надходять на рахунок IBAN НОМЕР_4 , рахунок НОМЕР_2 , відкритий у Акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . В іншій частині скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що приватним виконавцем в ході виконання  судового рішення вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на його примусове виконання, однак порушено положення ч. 1 ст. 73 цього Закону, яка встановлює заборону звернення стягнення на такі виплати, як одноразова допомога у зв`язку з народженням дитини; допомога особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, упередженою, постановленою за невідповідності фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1  – адвокат Рудик Віталій Романович оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що приватним виконавцем Сідоренком С. П. безпідставно накладено арешт на всі рахунки в банку та транспортні засоби, належні ОСОБА_1 .. Пояснює, що згідно виконавчого листа, виданого 24.11.2020 року Рівненським міським судом стягнуто з його довірительки на користь  ОСОБА_2  грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в розмірі 40 545,00 грн.. Додає, що на час розгляду справи вартість транспортного засобу NISSAN; Модель ТЗ: X-NRAIL; Категорія ТЗ: Легковий; Рік виробництва ТЗ: 2014; VIN: НОМЕР_5 ; Номер кузова: НОМЕР_6 ; Номерний знак: НОМЕР_7 ; Колір ТЗ: Сірий, становить 13 800доларів США, що в гривнях складає 391 249,00 гривень; автомобіля Mercedes-Benz; Модель ТЗ: Е 220; Категорія ТЗ: Легковий; Рік виробництва ТЗ: 2007; VIN: НОМЕР_8 ; Номер кузова: НОМЕР_9 ; Номерний знак: НОМЕР_10 ; Колір ТЗ: Сірий – 419 422,00 гривень, а тому за рахунок частини вартості кожного з них можна було погасити рахунок без потреби 
арештовувати все майно повністю. Звертає увагу, що автомобіль NISSAN X-NRAIL, номерний знак НОМЕР_7 , був придбаний в період шлюбу із ОСОБА_3 і є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак накладення арешту приватним виконавцем порушує право ОСОБА_3 на вільне володіння та користування цим майном. Зазначає, що станом на 03 лютого 2021 року на одному з рахунків ОСОБА_1 у АТ «Універсал Банк» знаходилося 55 727,87 гривень, на іншому – 8 599,36 грн, яких було б цілком достатньо для погашення заборгованості перед ОСОБА_2 , а також компенсації і судових витрат та витрат, пов`язаних із відкриттям виконавчого провадження. Зауважує, що його довірителькою оскаржене судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження. В касаційному порядку і ухвалою Верховного Суду від 22.12.2020 року зупинена його дія до перегляду справи у касаційному порядку. Зазначає також, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.03.2018 року у справі №569/14836/17 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг за договором позики в сумі 699 746,78 грн., і це рішення набрало законної сили, передано на виконання, однак боржником не виконано. З наведених міркувань просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 15.12.2020, а також визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 26.12.2020 року у виконавчому провадженні ВП №63925236.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві приватний виконавець Сідоренко Сергій Петрович вважає апеляційну скаргу безпідставною і необґрунтованою та просить її відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що yа виконанні приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича знаходиться виконавче провадження №63925236 з примусового виконання виконавчого листа, який виданий Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/2971/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки в розмірі 40 545, 00 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік дій, які має право вчиняти виконавець під час здійснення виконавчого провадження. 

У рамках виконання зазначеного судового рішення приватним виконавцем винесено постанову ВП № 63925236 від 15.12.2020 року про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунках: AT «Ощадбанк» ЄДРПОУ 00032129; AT «Альфа-Банк», ЄДРПОУ 23494714; АКБ «Індустріалбанк» ЄДРПОУ 13857564; ПАТ «Банк Восток» ЄДРПОУ 26237202; AT «ТаскомБанк» ЄДРПОУ 09806443; AT «Оксі Банк» ЄДРПОУ 09306278; AT КБ «ПриватБанк», ЄДРПОУ 14360570 та AT «Універсал Банк» ЄДРПОУ 21133352, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с. 14).

Постановою приватного виконавця Сідоренка С. П. від 16.12.2020 року ВП № 63925236 про арешт майна накладено арешт на транспортні засоби, зареєстровані за ОСОБА_1 : 
- NISSAN; Модель ТЗ: X-NRAIL; Категорія ТЗ: Легковий; Рік виробництва ТЗ: 2014; VIN: НОМЕР_5 ; Номер кузова: НОМЕР_6 ; Номерний знак: НОМЕР_7 ; Колір ТЗ: Сірий.;
- Mercedes-Benz; Модель ТЗ: Е 220; Категорія ТЗ: Легковий; Рік виробництва ТЗ: 2007; VIN: НОМЕР_8 ; Номер кузова: НОМЕР_9 ; Номерний знак: НОМЕР_10 ; Колір ТЗ: Сірий (а.с. 15).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В ході виконання судового рішення приватним виконавцем у межах своїх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» повноважень зроблено запити до установ, на які отримано відповіді, зокрема, інформацію від Міністерства внутрішніх справ України та АТ «Універсал банк», з яких вбачається, що за боржником ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби та наявні на банківських рахунках грошові кошти, на які можливо звернути стягнення.

Разом з тим, здійснюючи виконавчі дії по виконанню судового рішення, приватним виконавцем допущено порушення ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлена заборона стягнення та накладення арешту на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом.

Згідно п.п. 6, 10 ч. 1 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на такі виплати: одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Як вбачається із довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 26 січня 2021 року №20.1.0.0.0/7-210125/8229, на рахунок НОМЕР_1 накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника від 15.12.2020 року, виданої приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Сідоренко С. П..

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 12 лютого 2021 року № VSK315QOCR72ABH7, ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» картковий рахунок НОМЕР_1 , на який отримує соціальні виплати.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 17 грудня 2020 року №218, ОСОБА_1 перебуває на обліку та одержує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини через рахунок НОМЕР_1 .

Таким чином, постановою приватного виконавця Сідоренка С. П. від 15.12.2020 року ВП №63925236 про арешт коштів боржника звернуто стягнення на кошти ОСОБА_1 , розміщені на рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», на який вона отримує допомогу на дітей, що прямо заборонено законом.

Положення цивільного законодавства передбачають, що кошти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, однак ці грошові кошти мають цільове призначення виключно в інтересах дитини, а тому на них не може бути звернено стягнення (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц).

У апеляційній скарзі представником позивача зазначено про порушення приватним виконавцем вимог закону шляхом накладення арешту на кошти на рахунках та транспортні засоби, вартість яких суттєво перевищує суму боргу за виконавчим документом. Такі покликання не можуть слугувати для скасування судового рішення з наступних міркувань.

Так, згідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цієї статті встановлено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника, постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

На вимогу цієї норми законодавства, приватним виконавцем було винесено оскаржувану боржником постанову про арешт майна боржника після отримання документального підтвердження про належне боржнику майно (відповідь МВС України від 15.02.2020 року), зокрема, накладено арешт на зареєстровані за боржником транспортні засоби. Арешт на майно і кошти боржника накладено саме для забезпечення реального виконання рішення суду з дотриманням вимог чинного законодавства.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження фактів, які свідчили б про те, що боржниця ОСОБА_1 скористалася правом, наданим їй законодавством, та вчинила будь-які дії, спрямовані на виконання рішення суду.

Покликання апелянта на те, що вартість арештованого майна значно перевищує боргове зобов ’язання, апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать нормам закону та доказам у справі.

Так, згідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

В оскаржуваній постанові приватного виконавця ВП № 63925236 від 16.12.2020 року про арешт транспортних засобів зареєстрованих на ім`я ОСОБА_1 , зазначено, що арешт на транспортні засоби, які належать боржнику, накладається у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження 64 002,07 грн, тобто арешт накладено в межах суми боргу.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, яким визначено порядок визначення вартості майна боржника, і ч. 1 ст. 57 цього Закону встановлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. Боржниця не скористалась наданим їй цією нормою правом.

Частиною 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання про те, що приватний виконавець Рівненського нотаріального округу Сідоренко С. П. діяв у межах своїх повноважень під час накладення арешту на на майно боржника боржника ОСОБА_1 та інші рахунки, окрім рахунку НОМЕР_1 , на який вона отримувала соціальні виплати на дитину в АТ КБ «ПриватБанк», і його дії були спрямовані на примусове виконання рішення суду та забезпечення його реального виконання.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Рудика Віталія Романовича залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 липня 2021 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                        Гордійчук С. О.                                        
                                               Хилевич С. В.