Ухвала
 
30 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 233/4730/15-ц
провадження № 61-12640ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», подану представником Бондар Інною Павлівною,в частині оскарження ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 16 червня 2021 рокущодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Товариства                       з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», боржник - ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку та видачу дублікату для пред`явлення виконавчого документа до виконання,
ВСТАНОВИВ:
05 січня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія» «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою, в якій просить поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа                                               № 233/4730/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 181 623,34 грн, судового збору - 1 816,23 грн та видати дублікат виконавчого листа.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня                   2021 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало апеляційну скаргу.
Постановою Донецького апеляційного суду від 16 червня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» залишено без задоволення, ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2021 року - без змін.
23 липня 2021 рокуТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасуватиухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. 
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Ухвала щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання передбачено пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України і не входить до переліку тих ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції                              з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги.                      З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від                           19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                     у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 16 червня 2021 року щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання належить відмовити, оскільки така ухвала не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства                  з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», подану представником Бондар Інною Павлівною, в частині оскарження ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 16 червня 2021 року щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», боржник - ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку та видачу дублікату для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             М. М. Русинчук
                                                                                                                        Н. О. Антоненко
В. І. Крат