ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/771/21
          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кузнецова В.О.,
суддів Мороза В.Ф., Коваль Л.А.,
секретар судового засідання Крицька Я.Б.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 (повний текст рішення складений та підписаний 05.05.2021, суддя Новікова Р.Г.) у справі 
за позовом акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ 
до відповідача -1 товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс", м. Дніпро
відповідача -2  фізичної особи ОСОБА_1 м. Дніпро 
про стягнення 121 765,03 грн
ВСТАНОВИВ:
        І. Короткий зміст і підстави позовних вимог
Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про солідарне стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс" та фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 113 033,84 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7 257,72 грн, пені в розмірі 1473,47 грн.
         Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невиконання товариством з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс" грошових зобов`язань за кредитним договором №б/н від 25.04.2013, який укладено відповідачем-1 шляхом приєднання до «Умов і правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що  розміщені на сайті банка у мережі Інтернет. Вказані зобов`язання відповідача-1 забезпечені порукою, відповідно до договору поруки №Р15614506794902768889 від 25.05.2019, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 .
        ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 у даній справі позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс" на користь акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"   суму боргу зі сплати кредиту в розмірі 113 033,84 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 695,51 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
          Рішенням місцевого господарського суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів, до яких саме Тарифів та Умов приєднався відповідач-1, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "Приватбанк". Без доказів про конкретні запропоновані відповідачу-1 Умови та правила банківських послуг, за відсутності у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, комісії, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як укладення позивачем із відповідачем-1 кредитного договору.
          Враховуючи, що матеріали справи містять докази отримання товариством з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс" кредитних коштів від акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" у розмірі 113 033,84 грн, господарський суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення вказаної заборгованості з відповідача-1. Позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 суми боргу зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 7 257,72 грн, пені в розмірі 1 473,47 грн задоволенню не підлягають, оскільки кредитний ліміт за кредитними зобов`язаннями боржника збільшено без погодження з поручителем, відсутні підстави для солідарного стягнення з поручителя спірних сум. Адже порука за договором №P1561450679490276889 від 25.06.2019 є припиненою в силу положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України.
        ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи
         3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк", не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, в іншій частині залишити без змін.
Аргументуючи апеляційну скаргу, позивач вказує, що суд першої інстанції, вважаючи поруку припиненою, неправильно застосував норми матеріального права. 
Так, договір поруки   №P1561450679490276889 укладений між сторонами 25.06.2019. 
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування", який набрав чинності 04.11.2018 та був введений в дію 04.02.2019, до статті 559 Цивільного кодексу України внесено зміни.
Зокрема, ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України була викладена у наступній редакції: "Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання".
Скаржник вважає, що оскільки договір поруки укладено 25.06.2019, то до правовідносин, що виникли у зв`язку з його укладенням, підлягає застосуванню ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України в редакції Закону №2478-VIII від 03.07.2018.
Таким чином, суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що порука припинилась.
Заявник апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в договорі поруки сторонами погоджено, якщо під час виконання угоди-1 (кредитного договору) зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Поручитель при укладенні цього договору надає свою згоду на збільшення зобов`язань за угодою-1 (в тому числі щодо збільшення розміру кредиту, процентної ставки, комісійної винагороди та інших зобов`язань за угодою-1) в розмірі таких збільшень. Додаткові узгодження, повідомлення поручителя та укладення окремої угоди про такі збільшення з поручителем не потрібні. 
Договір поруки, укладений між сторонами, є дійсним; в силу ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України такий договір не був припинений, а тому підлягає виконанню. 
       3.2 Доводи інших учасників справи
       Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не надано.
       Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).
        ІV. Апеляційне провадження
        4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді                               Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2021 відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021; згідно положень ч.13 ст.8, ч.2 ст.271 Господарського процесуального кодексу України постановлено розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.
          Ухвалою апеляційного господарського суду від 19.07.2021 призначено справу до розгляду на 25.08.2021 на 09:30 годин. 
          25.08.2021 сторони наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників. 
          Відповідач у поданому клопотанні просить розгляд справи відкласти з посиланням на участь його представника в іншому судовому засіданні.
          Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено право кожного на судовий розгляд його справи упродовж розумного строку.
          У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України також закріплено розумність строків розгляду справи судом як одну з основних засад (принципів) господарського судочинства.
          Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
          Із зазначеної норми вбачається, що відкладення розгляду справи є правом суду та здійснюється ним на власний розсуд, з урахуванням конкретних обставин у справі та у разі визнання причин неявки сторін поважними.
          Приймаючи до уваги, що чинне процесуальне законодавство не визначає пріоритетності одних судових процесів перед іншими, тому викладені у клопотанні причини неявки представника у судове засідання, є неповажними, у зв`язку з чим клопотання про відкладення розгляду справи судом апеляційної інстанції залишається без задоволення.
          При цьому колегія суддів зазначає, що у  пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
          У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами
Між товариством з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс" (далі - клієнт, позичальник) та публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі - банк) підписана заява відкриття рахунку від 25.04.2013 та заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 25.04.2013.
У заяві зазначено, що відповідач-1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua і які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Підписавши зазначену заяву, відповідач-1 взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору банківського обслуговування.
Відповідно до п.2 редакції статуту акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", погодженої Національним банком України 06.09.2019, він є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".
Згідно до п.3.18.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банка та клієнта.
За п.3.18.1.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.
Відповідно до п.3.18.1.8 Умов - ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).
На виконання умов договору банківського обслуговування від 25.04.2013 позивач надав відповідачу-1 кредитний ліміт у розмірі 240 000,00 грн.
У розділі 3.18.4 Умов затверджений порядок розрахунків за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (деференційована процентна ставка).
Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п.3.18.4.1.4 Умов).
Відповідно до п.3.18.2.3.4 Умов - банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі.  
          Пунктом 3.18.5.1 Умов встановлено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (1 % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.   
25.09.2019 між акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк"  та ОСОБА_1 укладено договір поруки №P1561450679490276889,  предметом якого, згідно з п. 1.1 є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ьовариством з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс" зобов`язань за угодами приєднання до:
1.1.1. розділу 3.2.1 "Кредитний ліміт" умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку у мережі інтернет, далі угода-1,  зі сплати:
а) процентної ставки за користування кредитом:
- за період користування кредитом згідно з пунктом 3.2.1.4.2.2 угоди 1 у розмірі 21% річних для договорів забезпечених порукою, 34% річних для договорів не забезпечених порукою;
- за період користування кредитом згідно з пунктом 3.2.1.4.2.3 угоди 1 у розмірі 42% річних для договорів забезпечених порукою, 68% річних для договорів не забезпечених порукою;
б) комісійної винагороди згідно з пунктом 3.2.1.4.15 угоди 1 в розмірі 3% від суми перерахувань;
в) винагороди за використання ліміту відповідно до пункту 3.2.1.4.11 угоди 1 першого числа кожного місяця в розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;
г) кредиту в розмірі 20 000 грн.
Якщо під час виконання угоди 1 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за угодою 1 в розмірі таких збільшень. Додаткові узгодження, повідомлення поручителя та укладення окремої угоди  про такі збільшення з поручителем не потрібні.
Відповідно до пункту 1.1.2 договору поруки відповідач-2 надає поруку перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс" зобов`язань за угодою приєднання розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" умов та правил надання банківських послуг (далі - угода 2) зі сплати:
а) процентної ставки за користування кредитом:
- за період користування кредитом згідно з пунктом 3.2.2.2 угоди 2 у розмірі 24% річних;
б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені в угоді 2;
в) кредиту в розмірі 20000грн.
Якщо під час виконання угоди 2 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, останній при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за угодою 2 в розмірі таких збільшень. Додаткові узгодження, повідомлення поручителя та укладення окремої угоди  про такі збільшення з поручителем не потрібні.
Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за угодою 1 та угодою 2 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно із цим пунктом поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.                               Поручитель з умовами угоди 1 та угоди 2 ознайомлений (п.1.3 договору поруки).
          За умовами п.1.5 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за угодою 1 та угодою 2 боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
         4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі
        Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи,  перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
          Предметом апеляційного перегляду є вирішення питання про наявність або відсутність підстав для стягнення заборгованості за договором б/н від 25.04.2013 з ОСОБА_1 , як поручителя відповідно до договору  №P1561450679490276889 від 25.09.2021. 
          Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
         За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
         Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
         Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
           Згідно ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті змішаного договору.
          Відповідно до ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
          Згідно з ч.ч.1,2 ст.1069 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
          Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
          Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
          Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс" приєдналося до Умов та правил надання банківських послуг, які у сукупності з відповідною заявою складають договір банківського обслуговування від 25.04.2013, який за своїм змістом та правовою природою є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.
          Як встановлено судами, 25.09.2019 між акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк"  та ОСОБА_1 укладено договір поруки №P1561450679490276889.
          Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
          Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч.1 ст. 547 Цивільного кодексу України).
          Відповідно до ч.1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
          Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
          Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), колегія суддів вважає, що до істотних умов договору поруки слід віднести, зокрема визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо.
          Дослідивши умови договору поруки, на який посилається позивач, судомапеляційної інстанції встановлено, що його предмет визначено, як надання поруки поручителем перед кредитором за виконання першим відповідачем зобов`язань за угодами приєднання до розділу 3.2.1 "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг (далі за текстом договору "Угода 1" та приєднання до розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та правил надання банківських послуг (далі за текстом договору "Угода 2".
          Відповідно до п. 1.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1 та Угодою 2" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.  
          У випадку невиконання боржником зобов`язань за угодою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5. договору поруки).
          З системного аналізу всіх умов вказаного договору поруки неможливо встановити яке ж саме основне зобов`язання забезпечене порукою, оскільки з наданого договору неможливо встановити ані правочин який як основне зобов`язання забезпечене порукою, ані поточний рахунок на який надається послуга кредитний ліміт. Лише визначено особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою.
          В матеріалах справи відсутні «Угода 1» та «Угода 2», умови яких регулюють виконання зобов`язання боржником та відповідальність поручителя перед кредитором за вказаним договором поруки.
          Крім того, в договорі поруки від 25.06.2019 є посилання на розділ 3.2.1 «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг», а наданий банком Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» не містить такого розділу.
          За таких підстав, апеляційний господарський суд визнає, що твердження скаржника про укладення поруки саме в забезпечення виконання умов кредитного від 25.04.2013 є лише припущеннями позивача, які жодним чином не узгоджені сторонами договору поруки, а відтак суду невідомо та не вбачається з матеріалів справи які саме первинні зобов`язання забезпечені порукою.
          Враховуючи об`єктивну неможливість ідентифікувати які саме зобов`язання та за яким первинним кредитним правочином забезпечені порукою, суд приходить до висновку про відсутність у банку підстав вимагати стягнення з ОСОБА_1 заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурс" за  кредитним договором від 25.04.2013 як з солідарного боржника.
          Щодо доводів скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України, колегія суддів враховує таке. 
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування", який набрав чинності 04.11.2018 та був введений в дію 04.02.2019, до статті 559 Цивільного кодексу України внесено зміни.
          Зокрема, ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України була викладена у наступній редакції: "Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання".
          Водночас, місцевим господарським судом застосовано попередню редакцію ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
          Договір поруки   №P1561450679490276889 укладений між сторонами 25.06.2019. 
          Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України у вказаній судом редакції. Однак дане порушення не призвело до прийняття невірного рішення у справі, висновок господарського суду про відмову позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача-2 є правомірним.
          В решті рішення господарського суду не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу, апеляційним господарським судом не переглядається.
              Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
          У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
          4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
       Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення                                  рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.
        4.5 Розподіл судових витрат
         Відповідно до   статті 129 Господарського процесуального кодексу України  витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
        Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
    У задоволенні апеляційної скарги  акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" відмовити.
          Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 у справі №904/771/21 залишити без змін.
      Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
     Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

       Постанова складена у повному обсязі 28.08.2021

        Головуючий суддя                                                              В.О.Кузнецов

        Судді                                                                                      В.Ф.Мороз

                                                                                                        Л.А.Коваль