Ухвала

31 серпня 2021 року
м. Київ
Справа № 761/47346/19
Провадження № 51-4267 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року, 
встановив:
У касаційній скарзі захисник ставитьпитання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
Проте вказаних приписів кримінального процесуального закону захисник належним чином не виконав.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2)  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення.
Всупереч викладеному, захисник у касаційній скарзі не зазначає конкретні порушення, які на його думку, були допущені судами першої та апеляційної інстанцій, та які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень, з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Всупереч викладеному, захисник у касаційній скарзі вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, захисник, стверджуючи в мотивувальній частині касаційної скарги про непричетність його підзахисного до епізоду викрадення майна, який мав місце 06 листопада 2019 року й був кваліфікований як закінчений злочин за ч. 2 ст. 185 КК України, в прохальній частині скарги просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду в частині засудження особи за ч. 2 ст. 185 КК України, не конкретизуючи при цьому, відносно якого саме інкримінованого його підзахисному епізоду й на підставі яких положень КПК України таке скасування має бути здійснено, адже обидва інкриміновані  ОСОБА_5  епізоди кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, й що має бути зроблено з кримінальним провадженням в цій частині після такого скасування.
При цьому захисник також просить змінити вирок місцевого суду та засудити його підзахисного за ч. 1 ст. 185 КК України як за закінчений злочин, знову не конкретизуючи при цьому, відносно якого саме інкримінованого його підзахисному епізоду і на яких підставах така зміна має бути здійснена, враховуючи, що один з інкримінованих  ОСОБА_5 злочинів є незакінченим, оскільки кваліфікований як замах на вчинення злочину, а також не зазначає, яке рішення в цій частині має бути ухвалене касаційним судом відносно ухвали апеляційного суду. 
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків. 
Протягом визначеного строку захисник має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений законом строк.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року залишити без руху.
Надати захиснику строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                ОСОБА_3