Справа № 728/1579/21 	Головуючий у 1 інстанції Глушко О. І. 	
Провадження № 33/4823/454/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року 	місто Чернігів	

Головуючого - судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2021 року, 

                                       в с т а н о в и в :
           
Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не одружений, не працюючий, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і йому призначено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 грн..
Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що  він 19 липня 2021 року, приблизно 18 год. 10 хв., перебуваючи  в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , висловлювався на адресу співмешканки ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.
           
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На думку апелянта, судом не було дотримано вимог ст.ст. 280, 251 КУпАП. Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про заподіяння будь-якої шкоди потерпілій, також не доведений доказами факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Наголошує на відсутності в матеріалах справи належних та достовірних доказів щодо спричинення ОСОБА_2 шкоди її психічному здоров`ю, обмежено чи порушено її особисті права. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку. 
Дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП  провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадженні вказаних вимог закону дотримався.
Диспозиція ч. 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тощо.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" від 01 червня 2000 року №1768-ІІІ зі змінами та доповненнями сім`я - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
В контексті цієї норми Закону членами сім`ї є особи, які проживають разом і (або) об`єднані законними правами чи обов`язками щодо утримання. 
Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії АПР18 № 368153 від 19 липня 2021 року (а.с.2), ОСОБА_1 19 липня 2021 року, приблизно 18 год. 10 хв., перебуваючи  в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки гр. ОСОБА_2 насильство в сімї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 ..
Згідно даного протоколу,  ОСОБА_1 від пояснень та підпису в протоколі відмовився.
Крім того, до матеріалів справи долучено письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 наданими поліцейському ВП № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області 19.07.2021 року (а.с. 4), заява потерпілої ОСОБА_2 до ВП № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, здійсненою на службу "102", яка надійшла 19.07.2021 року о 18 год. 10 хв., відповідно до якої ОСОБА_2 повідомила, що її співмешканець перебуває в стані алкогольного сп`яніння, погрожує ножем та сокирою. Просить направити наряд поліції (а.с. 5).
За змістом пояснень ОСОБА_1 , наданих  в судовому засіданні місцевого суду, вбачається, що він своєї вини не визнав і пояснив, що таких подій, про які зазначено в протоколі, не було. ОСОБА_2 постійно викликає поліцію, так як має намір в такий спосіб відібрати в нього житло. Просив не притягувати його до адміністративної відповідальності та не призначати стягнення, так як це негативно відобразиться на їх сімейному бюджеті. 
З показань потерпілої ОСОБА_2 в судовому засіданні місцевого суду видно, що вона підтвердила факт вчинення домашнього насильства 19.07.2021 року у вечірній час зі сторони ОСОБА_1 та пояснила, що останній, перебуваючи в нетверезому стані, вчинив сварку в сім`ї, в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував ножем, штовхав, в зв`язку з чим вона викликала поліцію. Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_1 в неї були тілесні ушкодження у виді синців на спині. Також зазначила, що ОСОБА_1 дуже часто вчиняє сварки вдома в присутності дітей. Просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності та призначити йому стягнення, так як не вибачає йому. Вважає, що в такий спосіб він зможе змінити своє ставлення до сім`ї. 
Апеляційний суд відмічає, що місцевий суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що 19 липня 2021 року ОСОБА_1 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 психологічне насилля, що є домашнім насильством, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, оскільки підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19.07.2021 року, з яких вбачається, що тривалий час проживає за вказаною адресою, і 19.07.2021 року у вечірній час її співмешканець ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою, виганяв з будинку, штовхався.
Діяння ОСОБА_1 , вказане у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції, підпадає під ознаки ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та правильно кваліфіковано. 
За таких обставин, суд першої інстанції приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції надав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
Що стосується тверджень апелянта про підставу виникнення сварок, а саме намір ОСОБА_2 відібрати в нього житло, то такі факти були предметом розгляду місцевого суду. Апеляційний суд відмічає, що  у даному випадку не має значення сама причина конфлікту, яка призвела для вчинення домашнього насильства, адже жодних підстав немає для виправдання домашнього насильства відносно будь-якого потерпілого.
Вивченням матеріалів справи, встановлено, що складений протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, до матеріалів долучено документи, які необхідно враховувати при розгляді справи.
Так, у протоколі повинно бути зазначено суть правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Вказана стаття передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
У протоколі чітко зазначено, які саме умисні дії психологічного характеру було вчинено, та зазначено, що внаслідок таких дій могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, а тому доводи з цього приводу в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу.
Твердження щодо недоведення факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння спростовуються поясненнями самого ж ОСОБА_1 , які зафіксовані в протоколі судового засідання суду першої інстанції, де він повідомив, що того дня вживав пиво. 
Таким чином, доводи апелянта при розгляді судом справи не свідчать про наявність підстав для скасування постанови суду, оскільки обставини події були встановлені повно. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить ніяких доводів про незаконність чи необґрунтованість постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно нього, а тому відсутні будь-які підстави для її задоволення.    
Згідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
           
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.  

Суддя	О. В. Демченко