Ухвала
 
04 серпня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 644/7155/18
провадження № 61-3041св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Фаловської І. М., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., 
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державна казначейська служба України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року у складі судді Ізмайлова І. К. та Харківського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Бровченка І. О., Колтунової А. І., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок терористичного акту.
Позов мотивовано тим, що 22 січня 2015 року близько 15:00 год в ході артобстрілу смт Миронівський м. Дебальцеве Донецької області поранено ОСОБА_3 , чоловіка позивачки ОСОБА_1 та батька позивачки ОСОБА_2 .
Зазначили, що після отримання поранення ОСОБА_3 доставлено до Артемівської центральної районної лікарні Донецької області, а потім до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені О. І. Мещанінова у м. Харкові з використанням транспортного засобу спеціалізованого призначення бригадою невідкладної медичної допомоги згідно з договором про надання послуг від 23 січня 2015 року.
Унаслідок отриманої важкої вибухової супутньої травми ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у лікарні.
За вказаним фактом 23 січня 2015 року слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Донецькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014050200001173 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 258 КК України (терористичний акт, який призвів до загибелі людини). У подальшому це кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням № 12014050200001007, та вони визнані потерпілими.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 561 ОСОБА_2 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Вважають, що мають право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок загибелі чоловіка та батька ОСОБА_3 , і відсутність спеціального закону, на підставі якого виплачується компенсація за шкоду, завдану здоров`ю осіб, а також компенсація моральної шкоди родичам загиблих від терористичних актів, не може бути перешкодою у захисті їхніх прав.
Обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок терористичного акту, покладається на державу, незалежно від її вини.
Держава зобов`язана виплатити спричинену їм моральну шкоду, яка полягала у незворотних моральних стражданнях та хвилюваннях, спричинених загибеллю ОСОБА_3 внаслідок терористичного акту, а також незабезпеченням права на життя.
Моральні страждання ОСОБА_1 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю її чоловіка у її присутності, яку вона продовжує переживати до цього часу, що призвела до кардинальної зміни її життя та глибоко травмувала її особистість, негативно позначилась на її психологічному стані. Втрата чоловіка, який був для неї дуже близькою людиною є довічною та непоправною.
У зв`язку з військовими діями на території Донецької області родині довелося переїхати до м. Харків та винаймати житло, оскільки до їхнього будинку влучив снаряд. ОСОБА_1 залишилась єдиною особою, яка зможе піклуватися про батьків загиблого чоловіка, які через похилий вік та переживання через втрату сина, мають проблеми зі здоров`ям.
Переживання смерті ОСОБА_3 відобразилось у погіршенні їхнього стану здоров`я у вигляді психосоматичних розладів, що підтверджується медичною документацією.
ОСОБА_2 до цього часу переживає сильний душевний біль через смерть батька, з яким у неї були дуже близькі стосунки; тривалий час відчувала внутрішню напругу, втрату сну та гарного самопочуття, почуття безпеки та впевненості у майбутньому, напади страхів та паніки, спустошеність, занепокоєння станом здоров`я матері, що негативно вплинуло на її здоров`я та соціальне функціонування. На момент смерті батька ОСОБА_2 було лише 14 років, та зазначені обставини мали руйнівний вплив на її психіку; вона постійно відчувала страх, роздратованість, озлобленість; стала плаксивою, замкнутою; мала проблеми травного ґенезу, порушення нервової системи.
На підтвердження моральних страждань надали висновок експерта від 14 серпня 2018 року та медичну документацію. 
На підставі викладеного позивач просила стягнути на її користь та користь її доньки з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України за рахунок коштів Державного бюджету України у відшкодування моральної шкоди, заподіяної терористичним актом, що призвів до загибелі її чоловіка та батька  ОСОБА_3 у розмірі 1 000 000,00 грн кожній окремо, шляхом стягнення з Державної казначейської служби України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок терористичного акту по 200 000,00 грн кожній.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт загибелі ОСОБА_3 внаслідок отримання вибухових травм під час бойових дій при проведенні антитерористичної операції у смт Миронівський м. Дебальцеве Донецької області, що на цей час є тимчасово окупованою територією у повній мірі підтверджується матеріалами справи та не заперечується учасниками справи. Позивачами доведено належним чином спричинення їм душевних страждань, внаслідок смерті чоловіка та батька.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
На рішення місцевого суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України подали апеляційні скарги.
Постановою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2020 року апеляційні скарги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України задоволено частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року змінено в частині визначення відшкодування розміру моральної шкоди.
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок терористичного акту по 500 000,00 грн кожній.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.
Проте, з урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачкам моральних страждань та їх негативних наслідків, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, розмір стягнення моральної шкоди збільшено з 200 000,00 грн до 500 000,00 грн кожній. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У лютому 2020 року Кабінет Міністрів України звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у позові.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2020 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції, надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу. 
У травні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2021 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що Кабінет Міністрів України є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до визначених законодавством завдань та повноважень Кабінет Міністрів України здійснює лише організацію боротьби з тероризмом та не є уповноваженим органом, який може поновити порушені права позивачів; суди помилково застосували до спірних правовідносин статтю 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», оскільки цією статтею передбачено лише відшкодування шкоди, заподіяної громадянам внаслідок терористичного акта, а не в результаті проведення антитерористичної операції; не враховано висновок щодо застосування норм права викладений у подібних правовідносинах, якого дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 жовтня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц; вважає, що суди помилково прийняли, як належний доказ експертний висновок щодо морального стану позивачів та не навели будь-яких спростувань щодо доводів відповідача щодо невідповідності експертного дослідження та порядку його проведення нормам законодавства. 
У червні 2020 року адвокат Приходько О. І. в інтересах  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  подала відзив на касаційну скаргу у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення залишити без змін.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 635/6172/17 (провадження № 61-16324св19) за позовом ОСОБА_4 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 липня 2019 року.
 
Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів зазначала, що на розгляді в судах різних судових інстанцій перебуває значна кількість справ, які стосуються проблематики відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок терористичного акту, а також спорів про відшкодування шкоди, завданої смертю (ушкодженням здоров`я) цивільних осіб на території проведення АТО, вирішення яких неможливе без існування єдиної правозастосовчої практики. 
 
Крім того, колегія суддів дійшла переконання, що існує очевидна необхідність у формуванні з цих питань єдиної правозастосовчої практики, вирішенні питання щодо застосування норм міжнародних договорів та національного права, і ці проблемні питання належать до компетенції Великої Палати Верховного Суду як інституції, діяльність якої спрямована на вирішення виключної правової проблеми в цілях забезпечення однакового застосування судами норм матеріального права.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 листопада 2020 року прийнято до розгляду справу № 635/6172/17.
У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Судове рішення у справі, яке є предметом перегляду, та судове рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, оскільки спір стосується вирішення питання про відшкодування позивачам шкоди, завданої смертю чоловіка та батька на території проведення АТО унаслідок скоєння терористичного акта.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 644/7155/18 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 635/6172/17.
Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження у справі позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок терористичного акта зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 635/6172/17.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
  Головуючий  	  І. М. Фаловська	
  Судді:	  В. М. Ігнатенко     С. О. Карпенко     С. Ю. Мартєв     В. А. Стрільчук