ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/3345/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                                                                         
суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,
при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.
за участю представників сторін:
від ПАТ  АБ "Укргазбанк": Токовенко Олексій Володимирович, довіреність №195  від 28.05.2021 р.,  адвокат;
від Компанії "Парсівал Бізнес Лімітед": Горовенко Любов Михайлівна, ордер серії ДП2596/044  від 30.03.2021 р.,  адвокат;
інші представники сторін у судове засідання не з`явились,  про час та місце розгляду справи сторони повідомлені шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та відправлення ухвали суду на електронні пошти сторін
розглянувши апеляційну скаргу Компанії "Парсівал Бізнес Лімітед" на  рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2021 року (повний текст рішення складено 11.03.2021року) у справі № 904/3345/19 (суддя Мілєва І.В.)
за позовом Компанії "Парсівал Бізнес Лімітед", м. Беліз, Беліз 
до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", м. Київ
відповідача-2: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганни Леонідівни, м. Дніпро                                                                                                       
про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

           Рішенням господарського суду Дніпропетровської  області від 11.03.2021 року у справі №904/3345/19 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
          Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. за подання позовної заяви та витрати зі сплати судового збору у розмірі 960,50 грн. за подання заяви про забезпечення позову покладено на позивача.
          Стягнуто з Компанії "Парсівал Бізнес Лімітед" (Беліз, місто Беліз, Елберт Хой Стріт № 2236, реєстровий номер 103 197) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк “Укргазбанк” (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд.1, ідентифікаційний код 23697280) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 881,50 грн. за подання апеляційної скарги та 3 842,00 грн. за подання касаційної скарги.
          Стягнуто з Компанії "Парсівал Бізнес Лімітед" (Беліз, місто Беліз, Елберт Хой Стріт № 2236, реєстровий номер 103 197) на користь приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганни Леонідівни (49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, буд.2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 881,50 грн. за подання апеляційної скарги.
          Скасовано з моменту набрання рішенням законної сили заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2019 у вигляді:
- заборони державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна – нежитлової будівлі (фруктосховище) літ. А-1, А1-1, А2-2, А3-1, А4-1 загальною площею 3879,4 кв.м., ганок з навісом літ. а, бокс для ремонту автомобілів літ. И-1, загальною площею 85,8 кв.м., склад літ. К-1, загальною площею 1834,1 кв.м., рампа з навісом літ. к1, бокс для ремонту автомобілів літ. Л-1, загальною площею 175,7 кв.м., нежитлова будівля літ. М-1, загальною площею 22,7 кв.м, навіс літ. О, споруди №1-12, ІІ, (після реконструкції нежитлових будівель та споруд (фруктосховища), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44 ;
- заборони Публічному акціонерному товариству акціонерний банк "Укргазбанк" та іншим особам розпоряджатися у будь-який спосіб нерухомим майном – нежитловою будівлею (фруктосховище) літ. А-1, А1-1, А2-2, А3-1, А4-1 загальною площею 3879,4 кв.м., ганок з навісом літ. а, бокс для ремонту автомобілів літ. И-1, загальною площею 85,8 кв.м., склад літ. К-1, загальною площею 1834,1 кв.м., рампа з навісом літ. к1, бокс для ремонту автомобілів літ. Л-1, загальною площею 175,7 кв.м., нежитлова будівля літ. М-1, загальною площею 22,7 кв.м, навіс літ. О, споруди №1-12, ІІ, (після реконструкції нежитлових будівель та споруд (фруктосховища), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44, у тому числі заборонити укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями, укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, іпотеки, передавати майно в користування, управління, оренду, лізинг, шляхом укладення договорів або договорів про внесення змін до діючих договорів.

        Рішення суду мотивовано тим, що: 
- сам по собі факт реєстрації заяви позивача, як власника переданого в іпотеку майна, про заборону вчинення реєстраційних дій щодо цього майна, не зупиняє проведення реєстраційних дій, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" внесення відомостей про обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор здійснює на підставі прийнятого ним рішення за результатом розгляду поданих документів;
- заява позивача про заборону вчинення реєстраційних дій була зареєстрована в базі даних заяв 19.07.2019 року о 16:44:45 за № 35086672, стан розгляду заяви: задоволена, що підтверджується роздруківкою з WEB сайту Мін`юсту, однак згідно Витягу з відкритих джерел (сайту Міністерства юстиції України) щодо заяви № 35086672 від 19.07.2019 року відсутні відомості щодо прийнятого державним реєстратором рішення, дату його прийняття та особу реєстратора;
- відповідно до витребуваної судом інформації з ДП "Національні інформаційні системи" заява власника від 19.07.2019 року була задоволена 02.08.2019 року, а  оспорювані  реєстраційні дії вчинено відповідачем-2 26.07.2019 року. 
        На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що на час вчинення державним реєстратором оспорюваних позивачем реєстраційних дій про державну реєстрацію за ПАТ  АБ "Укргазбанк" права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Верхня, буд.44, не було прийнято рішення за результатом розгляду заяви позивача про заборону вчинення реєстраційних дій, та, відповідно, не були внесені відомості про обтяження речових прав до Державного реєстру прав, тому у відповідача-2 були відсутні підстави для зупинення проведення оспорюваних реєстраційних дій.
          Також господарський суд зазначив на відсутність повноважень особи, яка подала спірну заяву власника про заборону вчинення реєстраційних дій від 19.07.2019 року від імені Компанії "Парсівал Бізнес Лімітед". 
          З цього приводу суд зазначив, що:
- заява підписана Беспаленковим Ю.В.  на підставі генеральної довіреності директора Компанії "Парсівал Бізнес Лімітед" від 21.03.2018 року, виданої на ім`я Владислава Товстоніс та/або Юрія Беспаленкова;
- відповідно до вказаної генеральної довіреності від 21.03.2018 року повноваження вказаних осіб на представництво інтересів Компанії "Парсівал Бізнес Лімітед" сплинули 21.03.2019 року;
-  генеральна довіреність, видана на ім`я Беспаленкова Ю.В., чинна на момент подання вказаної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, в матеріалах справи відсутня, що свідчить що у Беспаленкова Ю.В. були відсутні повноваження, як у представника Компанії "Парсівал Бізнес Лімітед", на звернення із заявою власника про заборону вчинення реєстраційних дій від 19.07.2019 року.
    
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  Компанія "Парсівал Бізнес Лімітед" оскаржила його в апеляційному порядку.
          В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що:
- вчиняючи оскаржувану реєстраційну дію реєстратор мав перевірити документи на наявність підстав, в тому числі, для відмови в проведенні реєстрації, як то передбачено ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень";
- заява власника майна про заборону вчиняти щодо цього майна реєстраційні дії в базі зареєстрована 19.07.2019 року, згідно листа Департаменту реєстраційних послуг і дозвільних процедур заява недійсна з 02.08.2019 року, отже на час прийняття оскаржуваної реєстраційної дії заява була дійсна;
- чинним законодавством не передбачено прийняття рішення державного реєстратора  щодо заяви позивача; воно формується за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у випадку реєстрації заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій; сам факт її  реєстрації в базі даних заяв є підставою для відмови в проведенні реєстрації;
- Державним підприємством "Національні інформаційні системи" листом від 21.11.2019 року №4705/19.3-13 надано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно об`єкту, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44 і стосовно заяв із типом "Заява власника про заборону вчинення реєстраційних дій" вказано,  що 19.07.2019 року 16:44:45 виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області зареєстровано заяву власника про заборону вчинення реєстраційних дій №35086672;
          Наведене, на думку скаржника, спростовує доводи суду, що у відповідача-2 були відсутні підстави для зупинення проведення спірних реєстраційних дій.
          Також апелянт звертає увагу суду що нотаріус не має повноважень здійснювати перевірку правоздатності та дієздатності особи заявника (її представника) і не має повноважень на перевірку повноважень представників осіб, заяви яких були раніше зареєстровані в Державному реєстрі прав.
          Позивач просить суд скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 спростовує доводи скаржника, вважає висновки суду законними та обґрунтованими. 
          Звертає увагу на недобросовісну поведінку позивача у даній справі, який неодноразовим поданням заяв про заборону вчинення реєстраційних дій щодо іпотечного майна перешкоджає банку, як іпотекодержателю, задовольнити свої вимоги на підставі ст.ст. 36,37 Закону України "Про іпотеку".
          Щодо цього відповідач-1 зазначає, що:
- згідно з відомостями, поданими суду ДП "Національні інформаційні системи", зокрема відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно заяв із типом "Заява власника про заборону вчинення реєстраційних дій", які були зареєстровані за адресою: м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44, в період 2019 року в реєстрі було зареєстровано 10 заяв власника про заборону вчинення реєстраційних дій, з яких 9 було подано з 10 січня по 18 квітня 2019 року і охоплювали забороною без перерви увесь цей період;
- жодних рішень суду щодо накладення заборон на відчуження вказаного майна у вказаний період не виносилось;
- 18.04.2019 року заява про заборону відчуження була відкликана власником і у цей же день відбулась зміна власника іпотечного майна на третю особу;
- лише за втручання уповноваженого органу - Міністерства юстиції України 16.07.2019 року було задоволено скаргу відповідача-1 та скасовано державну реєстрацію на предмет іпотеки від 18.04.2019 року;
- вже через два дні після скасування державної реєстрації позивач знову реєструє відповідну заяву про заборону вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна - предмету іпотеки.
          Наведені обставини, на думку скаржника, підтверджують факт зловживання позивачем правом на звернення із відповідною заявою з метою створення правових перепон задля уникнення від матеріальної відповідальності за чинним договором іпотеки.
                  По суті доводів скаржника відповідач-1 вказує, зокрема, що до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 04.02.2019 року було внесено зміни, а саме, додано пункт 7 частини 4 статті 24 вказаного Закону, де зазначено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 36-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

          Відповідача-2 до суду не з`явився, подав заяву про розгляд апеляційної скарги на підставі наявних доказів за відсутності представника відповідача-2.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 

          Матеріалами справи підтверджується і сторонами не спростовується наступне:
- позивач у даній справі в забезпечення виконання зобов`язання за генеральним кредитним договором № 436/2018/ДнОД-МСБ-ГКД від 18.06.2018 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт",  передав в іпотеку належне йому на праві власності майно - нежитлову будівлю (фруктосховище) літ. А-1, А1-1, А2-2, А3-1, А4-1 загальною площею 3879,4 кв.м., ганок з навісом літ. а, бокс для ремонту автомобілів літ. И-1, загальною площею 85,8 кв.м., склад літ. К-1, загальною площею 1834,1 кв.м., рампа з навісом літ. к1, бокс для ремонту автомобілів літ. Л-1, загальною площею 175,7 кв.м., нежитлова будівля літ. М-1, загальною площею 22,7 кв.м, навіс літ. О, споруди № 1-12, І,І (після реконструкції нежитлових будівель та споруд (фруктосховища), які знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44;
- договір іпотеки № 436/2018/ДнОД-МСБ-ГКД-I між позивачем та відповідачем-1 укладений 18.06.2018 року і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. за реєстровим № 2211;
- факт порушення позичальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт", умов генерального кредитного договору № 436/2018/ДнОД-МСБ-ГКД від 18.06.2018 року сторонами не оспорюється;
- 28.02.2019 року за заявою відповідача-1 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, визначене в п. 2.1. договору іпотеки від 18.06.2018 року, виконавчий документ було передано на примусове виконання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г., яка 15.03.2019 року відкрила виконавче провадження № 58643697;
- в подальшому відповідачем-1 було реалізовано своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на іпотечне майно, в зв`язку з чим відповідач-1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганни Леонідівни;
- 26.07.2019 року приватним нотаріусом Кохан Г.Л. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47966327, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк".
          Позивач, звернувшись з позовом до суду, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.09.2019 року, зазначав на неправомірність вчинення державним реєстратором 26.07.2019 року реєстраційних дій щодо належного йому нерухомого майна та вказував, що позивачем 19.07.2019 року до виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, яка була дійсною станом на дату проведення оскаржуваних реєстраційних дій – 26.07.2019 року; отже, державним реєстратором з порушенням ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" неправомірно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та внесено запис про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ АБ "Укргазбанк", чим порушено законні інтереси позивача.

          Колегія суддів повністю поділяє висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог та в межах доводів апеляційної скарги зазначає наступне:
          Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). 
          Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України). 
          У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України).
          За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ч. 2 ст. 589 Цивільного кодексу України).
          Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України).
          Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України "Про іпотеку").
          Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про іпотеку").
          Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про іпотеку").
          У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки (ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку").
          За умовами п. 3.1.7 договору іпотеки № 436/2018/ДнОД-МСБ-ГКД-I від 18.06.2018 року іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов кредитного договору (у тому числі порушення строку погашення кредиту, графіку погашення кредиту, строків сплати процентів за користування кредитними коштами) звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, що визначаються на момент виконання цих вимог, включаючи проценти, комісії, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов`язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію предмета іпотеки. 
          Згідно ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
          Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 4 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").
          Відповідно до п. 6.3 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
          Як зазначено вище, 28.02.2019 року за заявою відповідача-1 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, визначене в п. 2.1. договору іпотеки від 18.06.2018 року, виконавчий документ було передано на примусове виконання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г., яка 15.03.2019 року відкрила виконавче провадження № 58643697.
          Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
          Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч. 2 ст. 37 Закону України "Про іпотеку").
          Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі (ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку").
          Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ч. 4 ст. 37 Закону України "Про іпотеку"). 
          Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, серед іншого, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону (ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку").
          За змістом п. 6.4. іпотечного договору сторони погодили, що умови цього пункту договору являють собою застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та вважаються повним укладеним договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому іпотекодержатель на свій розсуд може обрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а іпотекодавець зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для забезпечення звернення іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки у обраний іпотекодержателем спосіб.
          Як встановлено, відповідач-1 обрав спосіб задоволення своїх вимог шляхом реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, з приводу чого звернувся до відповідача-2.
          Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
          За результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
          Сам по собі факт реєстрації заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна не зупиняє проведення реєстраційних дій, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" внесення відомостей про обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор здійснює на підставі прийнятого ним рішення за результатом розгляду поданих документів.

          На думку колегії суддів визначальним для вирішення спору є встановлення не факту наявності  чи відсутності прийнятого по поданій позивачем заяві  рішення, його юридичне оформлення, час прийняття тощо. А визначальним є виключення, які містить Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо майна іпотекодержателя - фінансової установи, якою і є відповідач-1.
          Положеннями ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" унормовано, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.
          Під час апеляційного перегляду справи представник позивача надав суду пояснення щодо мети подання позивачем заяви про заборону вчинення реєстраційних дій. Зазначав, що заява була подана з метою спонукання відповідача-1 до мирного врегулювання питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.
          Між тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача-1 про умисне вжиття позивачем шляхом подачі заяви про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкту нерухомого майна № 35086672 від 19.07.2019 року заходів зі створення правових підстав для перешкод в реалізації відповідачем-1 свого права на задоволення вимог на підставі ст.ст. 36,37 Закону України "Про іпотеку".
       З моменту звернення із заявою про заборону вчинення реєстраційних дій позивач не звернувся за захистом своїх прав щодо неправомірності звернення на предмет іпотеки до суду. Договір іпотеки № 436/2018/ДнОД-МСБ-ГКД від 18.06.2018 року не оскаржений і є чинним.
                 Згідно з відомостями, поданими суду ДП "Національні інформаційні системи", зокрема відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно заяв із типом "Заява власника про заборону вчинення реєстраційних дій", які були зареєстровані за адресою м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44, в період 2019 року в реєстрі було зареєстровано 10 заяв власника про заборону вчинення реєстраційних дій, з яких 9 було подано з 10.01.2019 року по 18.04.2019 року і охоплювали забороною без перерви увесь цей період.
                  Жодних рішень суду щодо накладення заборон на відчуження вказаного майна у вказаний період не приймалось. 
             З наведеного слід дійти висновку, що зазначені дії позивача вчинені ним не з метою застосування превентивних заходів, направлених на захист законних прав та недопущення, зокрема, незаконного відчуження нерухомого майна, а з метою створення перешкоди для законного звернення стягнення на заставне майно фінансовою установою в особі АБ "Укргазбанк".
               Відповідно до ст. 24 Закону України  "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, яка діяла на час вчинення відповідачем-2 оскаржуваної реєстраційної дії), передбачено підстави для відмови в державній реєстрації прав.
          Так, згідно п.6 ч.1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"  у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
          Відповідно до п.7 ч.4 ст.24 згаданого Закону відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.
          Враховуючи обставини справи, колегія суддів зазначає на обгрунтованість висновку суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача-2 підстав для відмови у вчиненні відповідачу-1 реєстраційної дії, яка є предметом оскарження в даній справі.
          Колегія суддів вважає також необхідним зазначити, що враховуючи положення ч. 1  ст. 9 Конституції України   та беручи до уваги ратифікацію   Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР   Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття   Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV   (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
          Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
          У рішенні Суду у справі “Трофимчук проти України” no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
          Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення є повторним вирішенням судового спору у справі № 904/3345/19.
          Матеріали справи свідчать, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 року по справі № 904/3345/19 (суддя Ліпинський О.В.) позов задоволено в повному обсязі. 
          Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2020 року апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" та Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганни Леонідівни на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 року у справі № 904/3345/19 залишено без задоволення, рішення суду від 17.12.2019 року залишено без змін.
          Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2020 року і рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 року у справі № 904/3345/19 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.
          При вирішення спору суд першої інстанції належним чином оцінив обставини справи, надав належну оцінку доводам і запереченням сторін, врахував викладені в постанові Верховного Суду від 10.09.2020 року висновки та вірно вирішив спір.
          Апелянтом не доведено наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовної заяви.
          За викладеного апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, судові витрати покласти на скаржника відповідно до ст ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

         Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2021 року у справі № 904/3345/19 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
              Повний текст постанови складено 10.09.2021 року.
         
          Головуючий суддя                                                            Т.А. Верхогляд  
         
          Суддя                                                                                   Л.М. Білецька  

          Суддя                                                                                   Ю.Б. Парусніков