Справа № 161/21116/13-ц 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/829/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
01 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я.,
суддів - Данилюк В.А., Киці С.І., 
секретар с/з – Галицька І.П.,
з участю:
         представника державної виконавчої служби - Павлович В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2021 року,   

                                       В С Т А Н О В И В: 
           
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2014 року у цій справі позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 179081, 81 доларів США, 3273,61 грн пені, а також судові витрати по справі.
05 лютого 2021 року боржник ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2021 року у цій справі заяву боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено.
Постановлено визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 161/21116/13-ц, виданий Луцьким міськрайонним судом 25 квітня 2014 року у цивільній справі  № 161/21116/13-ц.
Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, Другий відділ Державної  виконавчої служби у місті Луцьку подав апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
В судовому засіданні представник державної виконавчої служби апеляційну скаргу підтримала та просила скаргу задовольнити, боржник ОСОБА_1 та його представник – адвокат Кушнірук А.В. в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання боржника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, яке останній обґрунтував тим, що його представник приймає участь у іншому судовому засіданні.
Сам позивач в судове засідання не з`явився і не подав суду підтверджуючі документи щодо участі його представника в іншому судовому засідання, а тому апеляційний суд ухвалив розглядати справу у відсутності боржника і його представника.
Апеляційну скаргу державної виконавчої служби слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з таких підстав.  
За матеріалами справи установлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2014 року у цій справі постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 179081, 81 доларів США, 3273, 61 грн пені, а також судові витрати по справі (т.1,а.с.62,63).
25 квітня 2014 року Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_1 в користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором (т1,а.с.222).         
Судом також встановлено, що 05 лютого 2021 року боржник ОСОБА_1 подав заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яку обґрунтував тим, що 11 січня 2020 року між позичальником ОСОБА_2 та банком був укладений договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору, за умовами якого сторони договору домовились, що враховуючи погашення позичальником ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі, не менше 10 % від суми заборгованості по кредиту, кредитний договір вважається припиненим. Цього ж дня позичальник ОСОБА_2 виконала умови зазначеного договору, а тому боржник ОСОБА_1 вважає, що виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню.  
Задовольняючи заяву боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції врахував, що відбулося погашення заборгованості за кредитним договором шляхом реалізації спеціальної програми реструктуризації заборгованості за кредитом, а тому зобов`язання поручителя ОСОБА_1 за кредитним договором відсутні.
Такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права.
За положеннями статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на час видачі виконавчого листа) наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є закінчення виконавчого провадження.
За положеннями статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:
1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;
2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;
3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;
4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;
6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;
7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;
8) визнання боржника банкрутом;
9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;
10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;
11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;
12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;
13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;
14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;
15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;
16) погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.
2. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Разом з тим, зазначені норми закону не передбачають закінчення виконавчого провадження у разі укладення договору про врегулювання заборгованості за кредитним договором і видачі стягувачем довідки про відсутність заборгованості за кредитом.
Натомість законом, а саме пунктами 9, 10 статті 39 ЦПК України передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий лист.
Проте, будь-яких доказів на підтвердження фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом чи повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду боржник ОСОБА_1 суду не надав.
При цьому ОСОБА_1 просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що, на його думку, зобов`язання за кредитним договором припинилося внаслідок укладення між позичальником ОСОБА_2 і стягувачем договору про врегулювання заборгованості за кредитним договором і видачі стягувачем довідки про те, що станом на 22 березня 2021 року заборгованість за кредитом відсутня.
Порядок визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, регулюється нормами Цивільного процесуального Кодексу України, а саме статтею 432 ЦПК України, за положеннями якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.
Як було встановлено судом, 28 травня 2020 року на підставі заяви стягувача державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а виконавчий збір та витрати виконавчого провадження виведено в окреме виконавче провадження (т.1,а.с.220).
Довідка про відсутність заборгованості за кредитним договором видана боржнику ОСОБА_1 22 березня 2021 року, тобто через 10 місяців після прийняття державним виконавцем постанови про повернення стягувачу виконавчого документа.
За положеннями частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання  рішення, про зміну місця проживання та користування іншими правами, наданими законом.
Всупереч зазначеним вимогам закону ні стягувач ні боржник не повідомив виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення суду.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
На підставі наведеного апеляційний суд доходить висновку, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права ухвалу суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд  

                                          П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді