УХВАЛА

11 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/793/21-а
адміністративне провадження № К/9901/27031/21  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року 
у справі №200/793/21-а за позовом ОСОБА_1 до Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни, Міністерства юстиції України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни, Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, що виявилася у відмові в наданні публічної інформації про особу, якій надано для проживання службове житло - трикімнатну квартиру, із зазначенням в інформації щодо посади, яку займає особа, прізвище, ім`я, по-батькові, дату, з якої особі надано службове житло для проживання, найменування документу/ів, на підставі якого (яких) було надано для проживання службове житло, відповідно до запиту на отримання публічної інформації №19/11-01 від 19.11.2020, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.11.2020 за №ПІ-Т-4311, та зобов`язання повторно розглянути запит на отримання публічної інформації №19/11-01 від 19.11.2020, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.11.2020 за №ПІ-Т-4311, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року, залишеним без змін постановою  Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року, позов задоволено.
Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України, що виявилися у відмові надати ОСОБА_1 публічну інформацію про особу, якій надано для проживання службове житло - трикімнатна квартира, із зазначенням посади, яку займає особа, прізвища, ім`я та по батькові, дати, з якої особі надано службове житло для проживання, найменування документів, на підставі яких було надано для проживання службове житло, відповідно до його запиту на отримання публічної інформації від 19.11.2020 року, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 19.11.2020 року за №ПІ-Т-4311.
Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 19.11.2020 року, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 19.11.2020 року за №ПІ-Т-4311, з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому судовому рішенні.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, Міністерством юстиції України подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень  КАС України  дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій  статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої  статті 328 КАС України  як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити відповідні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункти 1 та 3  частини 4  статті 328 КАС України  як на підстави касаційного оскарження.
Посилаючись на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №9901/172/20.
При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на постанову Верховного Суду, необхідно указати конкретну норму права, яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.
Разом з тим, скаржником не зазначено норму права, яку застосовано судами без урахування висновку Верховного Суду, а також не доведено подібності правовідносин у цій справі та у наведених справах.
Також відповідач посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, яким передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обгрунтування зазначено, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 6, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Проаналізувавши статті 6 та 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», судом встановлено, що кожна стаття містить по 7 частин, та безліч пунктів. Однак, скаржник не зазначає конкретний підпункт чи частину статті 6 та 22 вищевказаного Закону. А тому суд вважає необгрунтованим посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У решті зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи, незгоди відповідача із оскаржуваними рішеннями судів попередніх інстанцій та посиланням на нормативно-правові акти, що свідчить про формальний підхід скаржника до належного оформлення касаційної скарги в частині обов`язкового зазначення підстав касаційного оскарження з урахуванням частини 4 статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
З урахуванням змін до  КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі №200/793/21-а за позовом ОСОБА_1 до Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни, Міністерства юстиції України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                         В. Е. Мацедонська