ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 817/1913/16
адміністративне провадження № К/9901/35161/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу №  817/1913/16
за адміністративним позовом Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення, 
за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду (суддя Гломб Ю. О.) від 16 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Охрімчук І. Г, Жизневська А. В., Котік Т. С.) від 06 червня 2017 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У листопаді 2016 року Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» (далі - КП «Рівнеоблводоканал», Підприємство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС України (далі -СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС), в якому просило визнати протиправним та скасувати №  0000364200/13284 від 25 жовтня 2016  року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення контролюючого органу не відповідає вимогам Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20 квітня 2015 року №  449 (далі - Інструкція № 449). Також позивач наголошує на тому, що вказаним рішенням відповідачем двічі застосовано до нього штрафні санкції та пеню за один і той самий період.
3. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС від 25 жовтня 2016 року № 0000364200/13284.
Присуджено на користь позивача із Державного бюджету судовий збір у розмірі 47 266,71 грн. 
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 26 червня 2017 року СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від  16 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від  06  червня 2017 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2017 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання заперечень. Витребувані матеріали справи.
6. 16 серпня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від КП «Рівнеоблводоканал» надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому останнє просить касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року залишити без змін.
7. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.
8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
9. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
10. 06 березня 2018 року касаційну скаргу СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: ОСОБА_1. - головуючий суддя, Бившева Л. І., Хохуляк В. В.).
11. 07 листопада 2018 року до Верховного Суду від Офісу великих платників податків ДФС надійшло клопотання про заміну СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС її правонаступником - Офісом великих платників податків ДФС.
12. На підставі розпорядження в. о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 2327/0/78-20 від 26 листопада 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 15 жовтня 2020 року № 2830/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».
13. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 листопада 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
14. Ухвалою Верховного Суду справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 01 січня 2016 року позивач перебуває на податковому обліку у відповідача та є платником єдиного внеску. КП «Рівнеоблводоканал» переведено на податковий облік у СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС із ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області (відповідно до наказу ДФС від 08 вересня 2015 року №  681 «Про затвердження реєстру великих платників податків на 2016 рік»).
16. Відповідачем було проведено аналіз інтегрованих карток позивача по єдиному внеску нарахованому роботодавцем на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ та допомоги по тимчасовій непрацездатності за 2013- 2016 роки. Відповідно до ІКП станом на 01 січня 2016 року податковий борг підприємства по єдиному соціальному внеску складав 4 596 889,53 грн, залишок незастосовних штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску станом на 01 січня 2016 року складав 938 881,24 грн.
17. За наслідками встановлених порушень, відповідно до частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), 12 липня 2016 року СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС прийнято рішення № 0000364200/9003 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до підприємства було застосовано штраф у розмірі 1 773 177,11 грн та нарахована пеня у розмірі 1 377 936,83 грн, всього разом 3  151  113,94 грн.
18. Позивачем вказане рішення було оскаржене в адміністративному порядку.
19. Рішенням Державної фіскальної служби України від 27 вересня 2016 року 20939/6/99-99-11-02-02-25 скаргу Підприємства на рішення СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС прийнято рішення №  0000364200/9003 від 12 липня 2016 року направлено на новий розгляд до Офісу великих платників податків ДФС.
20. За результатами розгляду скарги КП «Рівнеоблводоканал», Офісом великих платників податків ДФС прийнято рішення від 21 жовтня 2016 року №  6052/10/28-10-10-4-33, яким скасовано рішення відповідача від 12 липня 2016 року № 0000364200/9003 з огляду на його невідповідність вимогам Інструкції № 449, та зобов`язано прийняти нове рішення відповідно до норм чинного законодавства.
21. 25 жовтня 2016 року відповідач прийняв рішення № 0000364200/13284 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача було застосовано штраф у розмірі 1  773  177,11 грн та нарахована пеня у розмірі 1  377  936,83 грн, всього разом 3 151 113,94 грн, за період з 01 серпня 2014 року по 08 липня 2016 року.
22. Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
23. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС неправомірно винесено оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нараховування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в період з 02 серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року, оскільки за попереднім місцем обліку позивача в період з 02 серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року ДПІ і м. Рівному були застосовані штрафні санкції та пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Наведене, на думку судів, свідчить про подвійне нарахування позивачу за вказаний період штрафної санкції та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
24. При цьому суд першої інстанції встановивши невідповідність частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, дійшов висновку, що таке рішення має бути скасованим повністю, оскільки суд не може самостійно нараховувати фінансові санкції та підміняти державний орган, рішення якого оскаржується. 
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
25. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
26. В доводах касаційної скарги відповідач посилається на те, що судами попередніх інстанцій не було враховано, що штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску до позивача були застосовані, оскільки за попереднім місцем його податкового обліку рахуються штрафні санкції, не застосовані ДПІ. 
27. Водночас, з огляду на приписи статті 8 Закону № 2464-VI, скаржник вважає, що штрафні санкції правомірно застосовані до позивача оскаржуваним рішенням. 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
28. Враховуючи положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.
29. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
30. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом №2464-VI (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
31. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
32. За змістом пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
33. Пунктом 1 частини другої статті 6 цього Закону встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
34. Згідно з частиною восьмою статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.
35. Відповідно до частини десятої статті 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається:
1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;
2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;
3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
36. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина одинадцята статті 9 Закону № 2464-VI).
37. Як було встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, факт сплати єдиного соціального внеску до бюджету позивачем підтверджується відповідними платіжними дорученнями.
38. Так, згідно з відомості про нараховані та сплачені КП «Рівнеоблводоканал» суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування судами встановлено, що сума самостійно нарахованого позивачем єдиного соціального внеску була погашена за період з 01  серпня 2014 року по 08 липня 2016 року.
39. Водночас встановлено, що за попереднім місцем податкового обліку до КП «Рівнеоблводоканал» були застосовані штрафні санкції та нарахована пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Зокрема встановлено, що відповідними рішеннями ДПІ у м. Рівне ГУ ДФС у Рівненській області до позивача були застосовані штрафні санкції за періоди з лютого 2014 року по грудень 2014 року та з січня 2015 року по вересень 2015 року.
40. У той же час, що рішенням № 0000364200/13284 від 25 жовтня 2016 року застосовано до позивача штраф та нараховано пеню за період 01 серпня 2014 року по 08 липня 2016 року. При цьому, як свідчить зміст розрахунку штрафної санкції, він також включає періоди з лютого 2014  року по вересень 2015 року, за які до позивача відповідними рішеннями ДПІ у м. Рівне ГУ ДФС у Рівненській області вже були застосовані штрафні санкції.
41. Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій, що такі дії СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС щодо подвійного нарахування позивачу штрафної санкції та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску не відповідають нормам чинного законодавства.
42. Отже суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог. 
43. Водночас доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою, наданою судами повно і всебічно встановленим обставинам справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, скаржником не зазначено.
44. Згідно частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
45. Разом з тим, розглянувши клопотання Офісу великих платників податків ДФС та враховуючи реформування податкової системи і реорганізацію податкових органів, Верховний Суд в порядку, встановленому статтею 52 КАС України, допускає заміну відповідача - СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС її правонаступником - Офісом великих платників податків ДФС.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Замінити відповідача у справі - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС України її правонаступником - Офісом великих платників податків ДФС.
Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС України залишити без задоволення.
Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі №  817/1913/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 М. М. Яковенко

Судді                                                                                                    І. В. Дашутін

                                                                                                    О. О. Шишов