ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
13 вересня 2021 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №592/1117/21 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1218/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.,
       сторони:
       позивач – ОСОБА_1 ,
       відповідач – Підприємство об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих»,
        розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ломаки Наталії Миколаївни
       на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 травня 2021 року, постановлене у складі судді Костенка В.Г., у приміщенні  Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 25 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Ломаку Наталію Миколаївну звернувся до суду з позовом до Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», третя особа: директор Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» Пилипенко Микола Іванович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Позов мотивує тим, що з 18 червня 2020 року ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора з соціальних питань Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», а з 03 серпня 2020 року працював за сумісництвом на посаді оператора комп`ютерного набору.
Наказом №71-К від 28 грудня 2020 року, 31 грудня 2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих».
Вказує, що на підприємстві в дійсності не відбулось змін в організації виробництва і праці, а також реорганізації підприємства, що слугувало б підставою для скорочення чисельності або штату працівників, відсутність фінансування не може бути підставою для звільнення працівника за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Вказує, що відповідачем не дотримано строків попередження про наступне вивільнення, оскільки позивач був повідомлений про скорочення за 20 днів до звільнення, а не за 2 місяці, як передбачено законодавством. Крім того, повідомлення позивача про відсутність вакансій у штатному розписі не є належним виконанням відповідачем обов`язку, визначеного ст. 49-2 КЗпП України, щодо працевлаштування працівника. 
Вважає, звільнення позивача є незаконним та таким, що відбулось з порушенням норм чинного трудового законодавства. 
Посилаючись на вказані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить скасувати наказ №71-К від 28 грудня 2020 року, поновити його на роботі на посаді заступника директора з соціальних питань підприємства, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 77,48 грн за кожен день, стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 21 травня  2021  року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Ломака Н.М., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідачем не було дотримано строків попередження про вивільнення встановлених ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки з наказом про скорочення посади він був ознайомлений 11 грудня 2020 року, а звільнений 31 грудня 2020 року.
Вказує, що суд залишив поза увагою доводи позивача про те, що фактично на підприємстві не відбулось скорочення чисельності штату, оскільки працівники, які повідомлялись про зміну істотних умов та звільнення у зв`язку з скороченням відповідно до наказів від 01 жовтня 2020 року №55-к та №56-к, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , працюють на даний час на підприємстві.
Зазначає, що при його звільненні з роботи, відповідачем, у порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України, не було запропоновано посаду складальника, яка з`явилася на підприємстві 31 грудня 2020 року.
Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що на підприємстві не відбувалось скорочення чисельності (штату) працівників виробничої сфери – складальників.
Від Підприємства  об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих»надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що судом встановлено всі обставини справи, повно і всебічно досліджено докази та ухвалено законне та обґрунтоване рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника адвоката Ломаку Н.М., які підтримали доводи апеляційної скарги,представника відповідача адвоката Шпакова А.О., який заперечує проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підприємстві відбулося скорочення штату працівників, зокрема і посад, які обіймав позивач. Підприємство самостійно має право вирішувати, які саме посади слід скорочувати. Разом з тим підприємство не мало вільних робочих місць, які можна було б запропонувати позивачу на день звільнення, а відтак розірвання трудового договору з ОСОБА_1 відбулося відповідно до закону.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2020 року ОСОБА_1 призначений на посаду заступника директора з соціальних питань Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» (а. с. 13).
З 03 серпня 2020 року ОСОБА_1 також працював за сумісництвом на посаді оператора комп`ютерного набору.
Наказом Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» від 01 жовтня 2020 року №55-к «Про попередження щодо зміни істотних умов праці та вивільнення за скороченням чисельності (штату) працівників», у зв`язку з фактичною відсутністю коштів для оплати роботи працівників адміністрації підприємства наприкінці 2020 року та прогнозованою їх відсутністю у зв`язку з підвищенням тарифів на енергоносії, мінімальної заробітної плати (рівня прожиткового мінімуму) та зменшення навантаження для працівників підприємства у наступному 2021 році, доручено заступнику директора з соціальних питань Сасса А.І., інспектору з кадрів ОСОБА_7 : попередити про зміни істотних умов праці, які відбудуться з 01 січня 2021 року (скорочення або зміна посад, посадових обов`язків, тарифних ставок і посадових окладів та режиму роботи) у відповідності до cт. 32 КЗпП України наступних працівників: ОСОБА_8 - директора підприємства, ОСОБА_3 - головного бухгалтера, ОСОБА_1 -заступника директора з соціальних питань, ОСОБА_7 - інспектора з кадрів, ОСОБА_4 - енергетика. 
Надано роз`яснення, що згідно із cт. 32 КЗпП України, перераховані вище працівники мають право на свій розсуд погодитись зі зміною істотних умов праці або відмовитись від продовження роботи в нових умовах.
Попереджено про вивільнення за скороченням штату у відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП України та cт. 49-2 КЗпП України, яке відбудеться з 01 січня 2021 року наступних працівників: ОСОБА_2 - директора підприємства, ОСОБА_3 - головного бухгалтера, ОСОБА_1 - заступника директора з соціальних питань, ОСОБА_7 - інспектора з кадрів, ОСОБА_4 - енергетика. 
Запропонувати на протязі терміну попередження працівникам, які підлягають вивільненню, вакантні посади, що існують на підприємстві за рівнем їх кваліфікації.
ОСОБА_1 був ознайомлений із зазначеним наказом, про що свідчить його підпис (а. с. 54).
Наказом Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» «Про попередження щодо зміни істотних умов праці та вивільнення за скороченням чисельності (штату) працівників» від 01 жовтня 2020 року № 56-К ОСОБА_1 повідомлено про скорочення посади оператора комп`ютерного набору (а. с. 55).
13 листопада 2020 року Підприємство об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» отримало листа від Центрального правління ГО «Всеукраїнська організація інвалідів «УТОС» № 3543-Ц20, у якому повідомлялось про розробку нового порядку використання бюджетних коштів, також пропонувалося повідомити усіх працівників про істотні зміни умов праці працівників непромислової сфери УТОМС в 2021 році (а. с. 20).
Наказом Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» від 01 грудня 2020 року №71-к «Про затвердження штатного розпису працівників виробничої сфери на 2021 рік» було затверджено та введено в дію з 01 січня 2021 року штатний розпис працівників виробничої сфери у кількості 13,4 штатних одиниць, який доведено до відома 11 грудня 2020 року (а. с. 56).
11 грудня 2020 року головним бухгалтером ОСОБА_3 , енергетиком ОСОБА_4 , завідуючим клубом ОСОБА_9 складено акти про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з наказом від 01 грудня 2020 року №71-к «Про затвердження штатного розпису працівників виробничої сфери на 2021 рік» та штатним розписом працівників виробничої сфери Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» на 01 січня 2021 року (а. с. 63-64).
03 листопада 2020 року затверджений штатний розпис працівників виробничої сфери Підприємства  об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих»  на 19,40 посад, а 03 грудня 2020 року затверджено штатний розпис на 01 січня 2021 року, який складає 13,40 посади (а. с. 57-58).
Згідно штатного розпису на 01 січня 2021 року посада заступника директора з соціальних питань та посади працівників невиробничої (соціальної) сфери, до яких відноситься і посада оператора комп`ютерного набору, не передбачені. 
03 грудня 2020 року листами за №№ 88, 89 відповідач повторно повідомив ОСОБА_1 про скорочення посад заступника директора з соціальних питань та оператора комп`ютерного набору, а також повідомив про відсутність інших вакантних посад на підприємстві. Вказані листи були направлені позивачу поштою. У листах містилося посилання на попередні накази №55-к і №56-к від 01 жовтня 2020 року (а. с. 59-60).
11 грудня 2020 року відповідач листами №№ 95, 96 повторно повідомив ОСОБА_1 про скорочення його посади заступника директора з соціальних питань та посади оператора комп`ютерного набору з 01 січня 2021 року (а. с. 61-62).
Наказом Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» від 28 грудня 2020 року №71-к «Про звільнення заступника директора з соціальних питань ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 з посади заступника директора з соціальних питань 31 грудня 2020 року в зв`язку зі скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 66).
Від підпису про ознайомлення з даним наказом позивач відмовився, про що було складено 28 грудня 2020 року акт (а. с. 67).
Наказом Підприємства об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» від 28 грудня 2020 року №73-к «Про звільнення оператора комп`ютерного набору ОСОБА_1 », позивача звільнено 31 грудня 2020 року з посади оператора комп`ютерного набору (а. с. 65).
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Відповідно до положень ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Встановлено, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, що потягло за собою скорочення штату працівників, ОСОБА_1 належним чином був попереджений про наступне звільнення, наявні вакантні посади чи робота за відповідною професією чи спеціальністю, чи інша вакантна робота, яку позивач міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, були відсутні на підприємстві, відповідач був позбавлений реальної можливості запропонувати їх позивачу та як наслідок його працевлаштувати, тому у відповідача були підстави для розірвання із позивачем трудового договору відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. 
Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача не відбулось змін в організації виробництва і праці, виходячи з наступного.
Так, під змінами в організації виробництва і праці в п. 1 ст. 40 КЗпП Українимається на увазі ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, а також скорочення чисельності або штату працівників. Тобто, скорочення чисельності або штату працівників являється зміною в організації виробництва і праці.
При цьому, право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об`єднань у ч. 3 ст. 64 ГК України. Однак, незалежно від того, закріплене таке право законодавчо чи ні, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників). Але він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Внесення змін в штатний розклад на свій розсуд є беззаперечним правом власника. Зазначене право включає в себе право зменшити чисельність працівників певної спеціалізації та кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно прийняти рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад.
Як убачається з матеріалів справи, відповідно до наказів від 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 31 грудня 2020 року було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України  у зв`язку зі скороченням займаної ним посади. Зазначене підтверджується також штатним розписом від 03 грудня 2020 року, в якому на 2021 рік посада заступника директора з соціальних питань не передбачена. 
Разом із посадою, яку обіймав позивач, було скорочено та виключено із штатного розпису підприємства шість посад.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не було дотримано строків попередження позивача про вивільнення встановлених ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки позивач був ознайомлений з наказами від 01 жовтня 2020 року №55-к та № 56-к, які були видані відповідачем за три місяці до запланованого звільнення. Крім того, з наказом № 56-к ОСОБА_1 , як заступник директора з соціальних питань, зобов`язаний був ознайомити інших працівників невиробничої сфери: бібліотекаря ОСОБА_10 та завідувача клубом ОСОБА_9 . Доводи апеляційної скарги щодо не зрозумілості змісту наказу колегія суддів відхиляє, оскільки зі змісту наказів від 01 жовтня 2020 року №55-к та № 56-к чітко вбачається, що ОСОБА_1 попереджено саме про вивільнення за скороченням штату у відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться з 01 січня 2021 року. 
Доводи апеляційної скарги про те, що у день звільнення позивача йому не було запропоновано посаду складальника, яка з`явилася на підприємстві 31 грудня 2020 року колегія суддів також відхиляє, оскільки відповідно до штатного розпису працівників виробничої сфери ПОГ «Сумське УВП УТОС» на 01.11.2020 року було передбачено 15 посад складальників, фактична кількість складальників згідно довідки ПОГ «Сумське УВП УТОС» становила 11 чоловік. З 01.01.2021 року фактична та штатна чисельність складальників становить 10 чоловік (а. с. 57-58; 199). Тобто на день звільнення складальника ОСОБА_11 30 грудня 2020 року, вказану посаду роботодавець не міг запропонувати позивачу, оскільки штатним розписом з 01.01.2021 року було передбачено тільки 10 посад складальників. 
Відтак за встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що  суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування наказу про звільнення  ОСОБА_1 , поновлення його на посадізаступника директора з соціальних питань підприємства та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, оскільки звільнення ОСОБА_1 здійснено відповідачем з дотриманням вимог трудового законодавства.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів – 

П О С Т А Н О В И В:
    Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ломаки Наталії Миколаївни залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 травня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 14 вересня 2021 року.

Головуючий                                                          Т.А. Левченко

Судді:                                                                 В.І. Криворотенко 

        С.С.Ткачук