ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року	Львів	Справа № 460/5471/20 пров. № А/857/6746/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                                    Большакової О.О.,
суддів                                                                         Заверухи О.Б., Качмара В.Я. 
з участю секретаря судового засідання                  Квітовської Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «УКР-КОМ» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року (суддя першої інстанції Нор У.М., м. Рівне, повний текст складено 08.02.2021),

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Приватне підприємство «УКР-КОМ» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення комісії про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1669064/34488279 від 25.06.2020; зобов`язання ДПС України зареєструвати розрахунок коригування ПП «УКР-КОМ» № 21 від 19.06.2020 на суму 381 432 грн., в тому числі ПДВ – 63 572 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних; стягнення судового збору; стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення від 25.06.2020 №1669064/34488279 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування від 16.06.2020 №21. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування від 19.06.2020 №21 до податкової накладної №28 від 31.03.2020 виданий Приватним підприємством «УКР-КОМ» датою подання. Стягнуто на користь Приватного підприємства «УКР-КОМ» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у сумі 2102,00 грн.
03.02.2021 позивач подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн.
Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року заяву представника ПП «УКР-КОМ» про ухвалення додаткового судового рішення задоволено. Стягнуто на рахунок ПП «УКР-КОМ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної податкової служби у Рівненській області судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн.
Не погодившись із додатковим рішенням, вважаючи таке ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, його оскаржило Головне управління ДПС у Рівненській області. Просить скасувати оскаржене додаткове рішення 08.02.2021 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення понесених витрат на правничу допомогу. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що дана категорія справ є справами незначної складності, по вказаній категорії справ сформована судова практика, представник позивача є досвідченим фахівцем, тому не потребує такої значної тривалості часу для надання консультації, проведення правового аналізу, підготовки та подання позовної заяви.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на офіційні електронні адреси, судові повістки одержані відповідачами 03.08.2021, що підтверджено звітами про доставку електронного листа. У судове засідання відповідачі не прибули.
У судовому засіданні представник позивача Костевич Т.О. заперечив вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Згідно із нормами частин першої ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У відповідності до  252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Згідно зі статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що застереження про необхідність компенсації вартості витрат на правову допомогу і подання доказів їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду було здійснене позивачем в позовній заяві.
Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.
Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited» проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 14.11.2019 по справі № 826/15063/18, згідно яких, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Встановлено, що у підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката представником позивача надано договір про надання правової допомоги №20-07-15, що укладений 15 липня 2020 року, акт здачі-прийняття до договору від 15.07.2020 №20-07-15 від 22.07.2020, платіжне доручення №6008 від 20.07.2020.
Договором про надання правничої допомоги від 15 липня 2020 року передбачено, що АДВОКАТСЬКЕ БЮРО «ТАРАСА КОСТЕВИЧА» в особі адвоката Костевича Т.О., що діє на підставі Статуту та Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 959 від 08.09.2012, (надалі – БЮРО), з однієї сторони та Приватне підприємство «УКР-КОМ», в особі директора Ганжі С.М., який діє на підставі Статуту, (далі- Клієнт), з другої сторони, кожен окремо Сторона, а разом – Сторони, уклали цей ДоговірЮ відповідно до якого БЮРО зобов`язується надати Клієнту правову допомогу в обсязі, порядку та на умовах згідно даного Договору, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар та компенсувати фактичні витрати за надану правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених даним Договором, зокрема, щодо оскарження Рішення від 25.06.2020 року №1669064/34488279 про відмову у реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування від 19.06.2020 року №21 складеного до податкової накладної №28 від 31.03.2020 року та Рішення від 14.07.2020 року №34246/34488279/2 про залишення скарги без задоволення. Безпосереднім виконавцем умов цього Договору зі сторони Бюро буде Адвокат Костевич Т.О. Правова допомога полягає в: зборі та правовому аналізі інформації, документів, матеріалів, що стосуються інтересів Клієнта; наданні усних та письмових консультацій і роз`яснень щодо правових питань, які стосуються предмету договору; представництві інтересів Клієнта в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, судах, перед підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, в тому числі в органах судової влади; складанні та подання необхідних процесуальних документів, позовних заяв, заяв, запитів, пояснень, відзивів, розрахунків, клопотань тощо; виконанні окремих доручень Клієнта.
Згідно акта здачі-прийняття від 22.07.2021 вартість наданих послуг та виконаних робіть становить 3500 гривень (500 грн/год *7 год = 3500 грн.). 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Як видно з поданих документів, адвокатом виокремлено вартість правовий аналіз та збір матеріалів – 3 год.; надання консультацій щодо прав Клієнта та порядку оскарження в судовому порядку рішення – 1 год., складання подання адміністративного позову – 3 год.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
При цьому відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про неспівмірність заявленої представником позивача суми 3500 грн, оскільки така є явно завищеною для даної категорії справ.
Однак, безпідставними є доводи апеляційної скарги та такими, які спростовуються матеріалами справи щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, оскільки суд першої інстанції дослідив зміст договору про надання правової допомоги; акт здачі-прийняття від 22.07.2021; платіжне доручення, а також врахував критерії об`єктивного визначення розміру гонорару за послуги адвоката, з урахуванням конкретних обставин.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, перелічивши надані позивачем докази у підтвердження витрат на правничу допомогу та зазначаючи про наявність цих документів в матеріалах справи, надав повну оцінку цим документам на предмет їх належності, допустимості та достатності щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, дослідив обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зазначений в тому числі в акті наданих послуг (правової допомоги), складність та якість складених документів, співмірність розміру витрат витраченому адвокатом часу, ціні позову.
Отже, позивачем підтверджено понесення судових витрат на правничу допомогу у даній справі на суму 3500 грн., яку суд обґрунтовано стягнув з відповідача.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 13.08.2021.