УХВАЛА

30 серпня 2021 року 
м. Київ
справа №260/515/21
адміністративне провадження № К/9901/29884/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Білак М.В.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 260/515/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 травня 2017 року по 18 грудня 2020 року включно та стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 травня 2017 року по 18 грудня 2020 року у в розмірі 415627,50 грн за КВЕД2112 «грошове забезпечення військовослужбовців».
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 травня 2017 року по 18 грудня 2020 року. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 травня 2017 року по 18 грудня 2020 року у розмірі 9042,47 грн. В решті позовних вимог – відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі № 260/515/21 – скасовано та адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів – залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Проаналізувавши матеріали касаційної скарги та оскаржувані цій справі судові рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Предметом спору у цій справі є виплата середнього заробітку за ввесь час затримки сплати належних позивачу при звільненні сум за період з 10 травня 2017 року по 18 грудня 2020 року.
Оскаржуваними судовим рішеннями апеляційної інстанції вказаний позов залишено без розгляду з підстав пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, а отже відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.
За правилами частини першої статті 122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини третьої 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як установлено судом апеляційної інстанції, перебіг місячного строку звернення до суду для позивача розпочався з 18 грудня 2020 року. До суду позивач звернувся лише 09 лютого 2021 року, тобто, поза межами встановленого строку.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Суд звертає увагу на те, що в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Уханенка С.А., суддів: Білак М.В., Губської О.А., Данилевич Н.А., Єресько Л.О., Жука А.В., Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М., Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р., Соколова В.М., Смоковича М.І., Шевцової Н.В., у справі № 240/532/20 викладалися висновки у справі з подібними правовідносинами про те, що строк звернення до адміністративного суду з позовом цієї категорії є спеціальним та відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України становить один місяць.
Аналізуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Суд дійшов до висновку, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі № 240/772/21 відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом в ухвалах від 13 липня 2021 року у справі № 440/3376/20, від 19 липня 2021 року у справі № 380/10655/20, від 11 серпня 2021 року у справі № 420/14211/20 та від 11 серпня 2021 року у справі № 620/3828/20.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 260/515/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
М.В. Білак 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду