ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 липня 2021 року 	м.Дніпро	справа № 280/4751/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року                             у справі № 280/4751/20 (суддя Сіпака А.В., повний текст рішення складено 15.03.2021р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
          - визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (далі - відповідач) щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу щорічної допомоги до 5 травня, як особі з інвалідністю              3-групи внаслідок війни, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 та Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», у розмірі семи мінімальних пенсій за віком з урахуванням проведених виплат;
          - зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок щорічної допомоги до 5 травня, як особі з інвалідністю 3-групи внаслідок війни, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 та Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», та виплатити позивачу щорічну допомогу до 5 травня, як особі з інвалідністю 3-групи внаслідок війни, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, станом на 01.01.2020, із врахуванням раніше виплачених сум.
          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що є особою з інвалідністю внаслідок війни III групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, а отже має право на отримання одноразової грошової допомоги до 05 травня в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Водночас, всупереч рішенню Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, відповідач протиправно не виплатив грошову допомогу у повному розмірі, як передбачено приписами ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.
          Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
          В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно зі статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно, до 5 травня, особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Механізм надання разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112. Цією постановою встановлено розмір разової грошової допомоги до 5 травня на 2020 рік для учасників бойових дій. Наведені приписи Бюджетного Кодексу України неконституційними не визнані, положення постанови Кабінету Міністрів України №112 також є чинними, у зв`язку з чим, як вважає відповідач, правомірно ним були застосовані під час визначення розміру належної до сплати позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, і підстави для виплати її у більшому розмірі відсутні.
          Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
          Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 09.07.2015, що дає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
          В 2020 році позивачу було виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
          У 2020 році позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 3 160 грн.
          Відповідач листом від 23.06.2020 за №07-05/р-793 на звернення позивача від 19.05.2020 повідомив, що виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня у 2020 році здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 за №112 Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», а отже у порядку та розмірі встановленому чинним законодавством.
          Не погоджуючись з розміром виплаченої допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.
          За наслідками перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
          Згідно з частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
           29 вересня 2020 року Верховним судом розглянуто зразкову справу № 440/2722/20 (ПЗ/9901/14/20) та прийнято відповідну постанову, яка набрала законної сили 13 січня 2021 року після її перегляду в апеляційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
          Суд апеляційної інстанції зауважує, що у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 440/2722/20 (ПЗ/9901/14/20), винесеній за результатами розгляду зразкової справи визначено ознаки типової справи, а саме:
          (а) особа має статус особи з інвалідністю війни, має право на пільги, передбачені ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”;
          (б) відповідачем є орган, уповноважений здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат);
          (в) предметом спору є розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році.
          Висновки Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо оскарження дій (бездіяльності) органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
          Позивачу призначено пенсію по інвалідності 3-ї групи і він має право на пільги, передбачені ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Відповідач відмовляє позивачу у нарахуванні та виплаті недоплаченої грошової допомоги, оскільки виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік здійснена у сумі 3 160 грн відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 за № 112 “Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», а отже, у порядку та розмірі встановленому нормами права.
          Колегія суддів вважає, що передана на розгляд колегії суддів справа підпадає під ознаки типової справи, визначені у постанові Верховного Суду.
          За таких обставин колегія суддів при вирішенні цієї справи застосовує правові висновки Верховного Суду, викладені у зразковій справі № 440/2722/20 (ПЗ/9901/14/20), які полягають у такому.
          Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
          Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону.
          Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено частиною четвертою такого змісту:
          “Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи – десять мінімальних пенсій за віком; II групи – вісім мінімальних пенсій за віком; III групи – сім мінімальних пенсій за віком”.
          Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції:
          “Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України”.
          У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II “Внесення змін до деяких законодавчих актів України” та пункту 3 розділу III “Прикінцеві положення” Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».
          Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
          Таким чином, на момент нарахування і виплати у квітні 2020 року позивачу одноразової грошової допомоги та на дату його звернення з заявами до відповідачів про перерахунок допомоги, була чинною ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 3 групи – 7 мінімальних пенсій за віком.

          Поряд з цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 01.01.2015 також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.
          Відповідно до пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України було визначено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
          Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати зокрема розмір разової грошової допомоги до 5 травня.
          На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 19.02.2020 № 112 “Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи – 4120  гривень; II групи – 3640 гривень; III групи – 3160 гривень.
          Разом з тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі – Закон № 3551) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
          При цьому, Конституційний Суд України дійшов висновку, що встановлення пунктом 26 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону № 3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.
          З огляду на такі обставини, Верховний Суд дійшов висновку, що з 27.02.2020 заявник набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-ХІV, яка передбачає розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни – сім мінімальних пенсій за віком, що становить 11 466 грн.
          Як зазначено вище, відповідачем у квітні 2020 року виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3 160 грн, тобто у розмірі меншому, ніж визначений статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
          Також, колегія суддів зазначає, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, на які посилався відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті належного розміру допомоги, суперечать приписам Закону № 3551-ХІІ, а тому застосуванню не підлягають, оскільки у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати саме норми закону, який має вищу юридичну силу.
          Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

          Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
          Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району - залишити без задоволення.

          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року                             у справі № 280/4751/20 - залишити без змін.

          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай