Постанова
Іменем України
 
30 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 188/170/19
провадження № 61-2244св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,                  Коротенка Є. В.,  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
треті особи: рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, рада опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, рада опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини шляхом визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., Пищиди М. М.,  
 
 ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди у спілкуванні та участі               у вихованні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні                         з дитиною шляхом встановлення порядку і часу для спілкування без присутності матері таким чином: форма спілкування батька з дитиною - особиста без участі будь-яких третіх осіб з боку матері дитини, без її погодження; 
місце спілкування з дитиною місце проживання батька, місце проживання матері батька, дитячі майданчики, парки, сквери, цирк, театри, бібліотеки, виставки, дитячі дошкільні заклади, заклади охорони здоров`я, зоопарки, санаторії, освітні заклади, музеї, заклади харчування, кінотеатри, стадіони, інші заклади на території України, які будуть відвідувати батько з дитиною спільно з метою забезпечення її фізичного, духовного та морального розвитку та підготовки до самостійного життя; час спілкування з 17:00 кожної п`ятниці до 20:00 кожної неділі; 
визначити право безперервного побачення та спілкування з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом систематичних зустрічей в місцях, помешканнях та закладах громадського дозвілля та відпочинку дітей, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, місця проживання матері позивача; один раз на рік позивач має право на строк не більше одного місяця під час канікул ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запросити його на тимчасове проживання до свого місця проживання, а також з можливістю поїхати з дитиною на відпочинок на морські курорти, в санаторії, на туристичні бази в межах України, на строк не більше одного місяця, завчасно письмово попередивши про це матір дитини; 
один раз на рік позивач має право на строк не більше двох тижнів під час зимових канікул та на строк не більше як по одному тижню під час осінніх канікул ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запросити його на тимчасове проживання до свого місця проживання, а також з можливістю поїхати з дитиною на відпочинок на морські курорти, в санаторії, на туристичні бази в межах України на строк не більше вказаного для кожних канікул, завчасно письмово попередивши про це матір дитини; 
кожного року, який закінчується парним числом, позивач має право проводити свята Новий Рік (з 12:00 31 грудня до 20:00 01 січня), Різдво Христове (з 10:00          06 січня до 18:00 07 січня), Великдень та Трійцю (з 10:00 до 20:00) спільно             з сином за місцем свого проживання та/або у закладах, належних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, та/або на природі; 
кожного року, який закінчується непарним числом, позивач має право проводити спільне святкування дня народження дитини (15 січня з 10:00 до 20:00) спільно з дитиною за місцем свого проживання та/або у закладах, належних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, та/або на природі; 
отримувати негайно інформацію від відповідача про погіршення стану здоров`я дитини, зміну її перебування у навчальному закладі.
 
На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що                                     з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня                  2017 року розірвано. У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати з матір`ю. 
 
Позивач стверджує, що здійснював неодноразові спроби побачитися з дитиною, однак відповідач завжди перешкоджала йому в цьому і не давала можливості бачитися з дитиною. Для вирішення цього питання він звернувся до органу опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з проханням визначити два дні на тижні, щоб він міг забирати дитину до себе. Комісія з питань захисту прав дитини при Петропавлівській районній адміністрації 14 березня 2018 року йому визначено два дні на тиждень за домовленістю з матір`ю дитини на побачення з дитиною.
 
12 листопада 2018 року позивач звернувся до органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області з проханням зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і визначити спосіб участі батька                  у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку і часу для спілкування без присутності матері. Однак його клопотання залишилось без задоволення.
 
Ураховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області рішенням від                       21 червня 2019 року позов задовольнив частково. Зобов`язав ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та участі у вихованні його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і визначив спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку і часу для спілкування без присутності матері таким чином: спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_2 особисто без участі будь-яких третіх осіб з боку матері дитини; 
місце спілкування з дитиною - місце проживання батька, місце проживання матері батька, дитячі майданчики, парки, сквери, цирк, театр, бібліотеки, виставки, дитячі дошкільні заклади, заклади охорони здоров`я, зоопарки, санаторії, освітні заклади, музеї, створи харчування, кінотеатри, стадіони, інші заклади на території України, які будуть відвідувати батько з дитиною спільно                  з метою забезпечення її фізичного, духовного та морального розвитку та підготовки до самостійного життя; 
час спілкування з дитиною - з 17:00 год п`ятниці до 20:00 год неділі через тиждень шляхом зустрічей у місцях, помешканнях і закладах громадського дозвілля та відпочинку дітей, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, місця проживання матері батька; 
один раз на літні канікули ОСОБА_1 має право на строк не більше одного місяця запросити на тимчасове проживання ОСОБА_2 до свого місця проживання, а також, з можливістю поїхати із дитиною на відпочинок на морські курорти, в санаторії, на туристичні бази в межах України, на строк не більше одного місяця, завчасно письмово попередивши про це матір дитини; 
один раз на рік ОСОБА_1 має право на строк не більше одного тижня під час зимових канікул та на строк не більше трьох днів під час осінніх канікул ОСОБА_2 запросити дитину на тимчасове проживання до свого місця проживання, з можливістю поїхати з дитиною на відпочинок в межах України, на строк не більше вказаного для кожних канікул, завчасно письмово попередивши про це матір дитини; 
кожного року, який закінчується парним числом, ОСОБА_1 має право проводити свята Новий рік з 12:00 год 31 грудня до 20:00 год 01 січня, Різдво Христове з 10:00 год 06 січня до 18: 00 год 07 січня, Великдень та Трійця з 10:00 год до 20:00 год спільно з сином ОСОБА_2 за місцем свого проживання та/або у закладах, належних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей/або на природі; 
кожного року, який закінчується непарним числом, ОСОБА_1 має право проводити спільне святкування дня народження дитини ОСОБА_2              15 січня з 10:00 год до 20:00 год спільно з дитиною ОСОБА_2 за місцем свого проживання та/або у закладах, належних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, та/або на природі; 
ОСОБА_1 має право отримувати інформацію від ОСОБА_2 про погіршення стану здоров`я дитини, зміну її перебування у навчальному закладі.
Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами склались відносини, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися                     з дитиною, тому слідусунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та участі у вихованні його сина і визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідно до висновку ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Дніпровський апеляційний суд постановою від 17 грудня 2020 року рішення  Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня                     2019 року в частині визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини змінив. Визначив такий спосіб участі ОСОБА_1                 у вихованні його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожної п`ятниці кожного місяця з 17:00 год до 20:00 год без присутності матері ОСОБА_2 ; 
один раз на рік під час літніх канікул ОСОБА_1 має право на строк не більше двох тижнів запросити на тимчасове проживання ОСОБА_2 за місцем проживання батька, з можливістю поїхати із дитиною на відпочинок на морські курорти, санаторії, туристичні бази в межах України, завчасно письмово попередивши про це матір дитини; 
один раз на рік ОСОБА_1 на строк не більше трьох днів під час зимових канікул та на строк не більше трьох днів під час осінніх канікул ОСОБА_2 має право запросити дитину на тимчасове проживання до свого місця проживання, з можливістю поїхати з дитиною на відпочинок в межах України, на строк не більше вказаного для кожних канікул, завчасно письмово попередивши про це матір дитини; 
кожного року, який закінчується непарним числом, ОСОБА_1 має право проводити спільне святкування дня народження дитини ОСОБА_2 з 12:00  год до 16:00 год спільно з дитиною ОСОБА_2 без присутності матері ОСОБА_2 ; 
святкові дні кожен парний рік з 12:00 год до 16:00 год - без присутності матері ОСОБА_2 . 
В решті рішення суду залишив без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склались відносини, які унеможливлюють позивача регулярно спілкуватися з дитиною, дійшов правильного висновку про доцільність визначення способу участі батька у вихованні дитини. Однак, суд ухвалив рішення лише на підставі висновку ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яким повністю задоволені вимоги позивача, не врахувавши при цьому думку матері дитини.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її  узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 10 лютого 2021 року,         ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду                               від 17 грудня 2020 року, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права та ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права.
Він як батько має право на спілкування із сином, однак апеляційний суд своїм  рішенням фактично позбавив його спілкування з дитиною. Він проживає                          в м. Павлограді, а мати з дитиною проживають в с. Дмитрівка Павлоградського району, шлях до них на маршрутці займає півтори години і в зворотному напрямку півтори години, тому фактично у нього не буде часу на спілкування                    з дитиною, адже суд дозволив бачитися із сином лише кожної п`ятниці з 17:00 год до 20:00 год.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
30 березня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
02 вересня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області                            від 19 липня 2017 року. 
 
У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
 
Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області                         від 21 березня 2018 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 .
 
Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Петропавлівської районної державної адміністрації від 14 березня 2018 року задоволено заяву позивача щодо встановлення двох днів на тиждень для спілкування із сином                    ОСОБА_2 та встановлено, що дні побачення визначаються батьками за домовленістю і можуть змінюватися відповідно до потреби, але з урахуванням режиму дитини. 
 
Рішенням органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області                                           від 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, шляхом визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини та рекомендовано звернутися до суду.
 
Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2019 року зобов`язано третіх осіб у справі надати письмовий висновок щодо розв`язання спору за кожною з позовних вимог про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку і часу для спілкування без присутності матері.
 
На виконання ухвали Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2019 року орган опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області повідомив, що вже прийнято рішення з цього питання 14 березня 2018 року, про що надано відповідний висновок з рекомендаціями.
 
Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на виконання ухвали суду надала такий висновок: рекомендовано спілкування батька з дитиною особисто без участі будь-яких третіх осіб з боку матері дитини; місце спілкування з дитиною - місце проживання батька, місце проживання матері батька, дитячі майданчики, парки, сквери, цирк, театр, бібліотеки, виставки, дитячі дошкільні заклади, заклади охорони здоров`я, зоопарки, санаторії, освітні заклади, музеї, заклади харчування, кінотеатри, стадіони, інші заклади на території України, які будуть відвідувати батько з дитиною спільно з метою забезпечення її фізичного, духовного та морального розвитку та підготовки до самостійного життя; час спілкування з 17:00 год п`ятниці до 20:00 год неділі через тиждень, з дитиною ОСОБА_2 , 2013 року народження, шляхом зустрічей в місцях помешканнях та закладах громадського дозвілля та відпочинку дітей,                                з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, місця проживання матері позивача; один раз на літні канікули позивач має право на строк не більше одного місяця запросити на тимчасове проживання                      ОСОБА_2 , 2013 року народження до свого місця проживання, а також                з можливістю поїхати із дитиною на відпочинок на морські курорти, санаторії, туристичні бази в межах України, на строк не більше одного місяця, завчасно письмово попередивши про це матір дитини; один раз на рік позивач має право на строк не більше одного тижня під час зимових канікул та на строк не більше трьох днів під час осінніх канікул ОСОБА_2 , 2013 року народження, запросити його на тимчасове проживання до свого місця проживання, а також             з можливістю поїхати з дитиною на відпочинок в межах України, на строк не більше вище вказаного для кожних канікул, завчасно письмово попередивши про це матір дитини; кожного року, який закінчується парним числом, позивач має право проводити свята Новий рік (з 12:00 год 31 грудня до 20:00 год                      01 січня ), Різдво Христове (з 10:00 год 06 січня до 18:00 год 07 січня), Великдень та Трійця (з 10:00 год до 20:00 год) спільно з сином за місцем свого проживання та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей/або на природі; кожного року, який закінчується непарним числом позивач має право проводити спільне святкування дня народження дитини (15 січня                  з 10:00 год до 20:00 год) спільно з дитиною за місцем свого проживання та/або              у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей та/або на природі; отримувати інформацію від відповідача про погіршення стану здоров`я дитини, зміну її перебування у навчальному закладі.
 
За результатами перевірок неодноразових звернень ОСОБА_2 до поліції встановлено відсутність протиправних дій ОСОБА_1 щодо неї та дитини.
 
Як за місцем роботи, так і за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно. 
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права                  у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм                   права  в  межах   касаційної  скарги,  дійшов  висновку,  що  касаційна  скарга  не
підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання                    і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
 
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
 
Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
 
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
 
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
 
Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
 
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
 
Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
 
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
 
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.                        В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
 
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами
 
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
 
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
 
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
 
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально  можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).
 
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
 
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
 
У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
 
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
 
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не                        в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини,                  у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
 
Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також  інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та режим її розпорядку дня, апеляційний суд зробив правильний висновок про зміну встановленого судом першої інстанції способу та порядку участі позивача у вихованні сина, входячи передусім з якнайкращих інтересів дитини та запропонованого органом опіки і піклування графіку спілкування батька з сином.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду, адже такий  спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.
 
Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального   права,  яке  призвело  або  могло  призвести  до  неправильного 
вирішення справи, а стосуються необхідності переоцінки доказів, зокрема, щодо часу встановленого на спілкування з дитиною, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є  прерогативою   судів   першої   та  апеляційної   інстанцій (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).
Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, ставлення до батька позивач не позбавлений у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні малолітнього сина, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови апеляційного суду - без змін. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття,                       є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                     А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                В. С. Жданова
 
                                                                                                Є. В. Коротенко