справа № 756/14027/20                    
головуючий у суді І інстанції Жук М.В.
провадження № 22-ц/824/6751/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА 
Іменем України
 
04 серпня  2021 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати 
з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І., 
суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,
 
розглянувши справу у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
в с т а н о в и в :
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого має спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києвастягнуто з                 ОСОБА_2  на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі ј частини його заробітку щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття.
У період канікул, вона понесла витрати у розмірі 7 293 грн 00 коп. на відпочинок дитини, підготовку до відпочинку у розмірі 1 017 грн 70 коп., квитки на проїзд у розмірі 1 497 грн 28 коп., всього 9 807 грн 98 коп. 
Оскільки, відповідач добровільно відмовився сплатити частину вказаної суми, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь  4 903 грн 99 коп.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня                  2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що понесенні нею витрати були викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), або були попередньо узгодженні з відповідачем, а також те, що у спірний період відповідач, окрім аліментів перераховував на користь позивачки грошові кошти у розмірі, який в достатній мірі покриває розмір її вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповним з`ясуванням  обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що  суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки додаткові витрати були підтверджені належними доказами, які долучені до матеріалів справи; кошти, що перераховувались відповідачем не стосуються позовних вимог у цій справі та пов`язані з іншими додатковими витратами на утримання, лікування і виховання дитини, що має особливі потреби згідно з медичними показаннями.  Грошові кошти у сумі 5000 грн були перераховані відповідачем за домовленістю з позивачем для відмови від позовних вимог в іншій цивільній справі.
Додатково апелянт посилається на порушення норм процесуального права судом, у зв`язку з позбавленням її як позивача можливості надавати пояснення, додаткові доказів в обґрунтування позовних вимог.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій заперечує проти її задоволення, а рішення суду першої інстанції  вважає законним та просить залишити його без змін. Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, відповідач 27 квітня 2021 року подав до суду докази перерахування 5000 грн на користь позивача ще до подання апеляційної скарги. 
 
Колегія апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
За змістом статті 185 СК України вбачається, що суд при вирішенні спору та прийнятті рішення зобов`язаний врахувати обставини, які мають істотне значення, зокрема встановити чи були витрати на дитину, понесені одним з батьків викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження                 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з наявною у матеріалах справи, постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського УЮ Бердар М.М. було відкрито виконавче провадження № 30008613 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, починаючи з 04 жовтня 2011 року у розмірі ј частини заробітку відповідача.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не має заборгованості по сплаті аліментів.  
Звертаючись з позовом про стягнення 4 903 грн 99 коп., позивач посилалася на те, що відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати їй витрати, пов`язані із необхідністю відпочинку спільної дитини в період канікул.
На підтвердження позовних вимог, позивачем до суду надано посадочні документи на потяги, товарні чеки про сплату за оренду житла, квитанції та інші документи, зокрема: дитячі посадочні документи за                         20 липня 2020 року та 27 липня 2020 року на потяги Київ-Херсон та Херсон-Київ їх вартість становить 362 грн 62 коп. та 362 грн 62 коп. відповідно; товарний чек від 27 липня 2020 року згідно з  якого ОСОБА_1 сплачено за оренду житла з 20 липня 2020 року та 27 липня 2020 року                    5 250 грн., а також 300 грн сплачено організації «Сиваш»; дитячі посадочні документи за 26-27 жовтня 2020 року та 30 жовтня 2020 року на потяги Київ-Камянець Подільський та Камянець Подільський-Київ їх вартість становить 142 грн 53 коп. та 221 грн 90 коп. відповідно;  квитанції до прибутково-касового ордеру № 42321 від  26 жовтня 2020 року згідно з яких ОСОБА_1 сплачено за проживання з 26 по 31 жовтня 2020 року 3 500 грн.; дитячі посадочні документи за 14-15 грудня 2019 року та 21-22 грудня                  2019 року на потяги Київ-Трускавець та Львів-Київ вартість яких становить 216 грн 20 коп. та 146 грн 41 коп. відповідно; довідка ФОП ОСОБА_5 від 10 вересня 2020 року видана позивачу про те, що ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 знаходилась на відпочинку в готелі « Трускавець 365 » у період з 15 по 21 грудня 2019 року. Загальна вартість відпочинку склала                   6 089 грн.., з яких ОСОБА_1 -3 321 грн., ОСОБА_3 - 2 768 грн. 
Колегія апеляційного суду, дослідивши наявні у матеріалах справи документи, що свідчать про здійснення витрат позивачем на спільний відпочинок з дитиною, вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження того, що понесенні позивачем витрати були викликані саме особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Слід також зазначити, що зазначені документи підтверджують лише обставини перебування позивача та дитини на відпочинку у певний період та витрати, пов`язані з цим відпочинком, проте будь яких доказів, що цей відпочинок був безпосередньо пов`язаний з забезпеченням особливих потреб дитини, розвитком здібностей, лікуванням або хворобою, позивач не надала.
Будь яких доказів того, що саме вказаний відпочинок був рекомендований установами охорони здоров`я чи відбувався відповідно до спеціального направлення такої установи або лікаря, позивачем також не надано. 
Також, колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні докази сплати відповідачем й інших коштів на користь позивача. Так, у спірний період відповідачем перераховувались на користь позивача грошові перекази у  загальному розмірі 15 500 грн., а саме:                        5 000 грн  (08 лютого 2020 року),  6 000 грн (29 травня 2020 року), 2 000 грн (23 червня 2020 року),  500 грн (26 липня 20202 року), 1 000 грн                                  (14 листопада 2020 року), 1 000 грн  (17 листопада 2020 року). Отримання цих коштів позивачем не заперечується. 
 
Разом з тим, доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо того, що перерахування вказаних коштів не має значення для вирішення спору в межах цього позову, а також, що її витрати пов`язані саме з оздоровленням дитини і підтверджуються доданими до апеляційної скарги документами, колегію суддів сприймаються критично, з огляду на те, що позивач заявила про це лише в суді апеляційної інстанції, тоді як зобов`язана була повідомити про ці обставини та надати відповідні докази разом з позовною заявою або під час розгляду справи судом першої інстанції. 
Однак будь яких доказів того, що позивачем вказані заперечення та документи подавались до суду першої інстанції або, що нею були подані відповідні клопотання про їх залучення/витребування, матеріали справи не містять. Доказів неможливості подання доказів до суду першої інстанції та обґрунтування причин такої не можливості, позивачем до суду апеляційної інстанції не надано. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав можливості позивачу подати відповідні пояснення та докази, відхиляються як необґрунтовані, оскільки з протоколу фіксації судового засідання технічними засобами від 21 січня 2021 року вбачається, що позивач була присутня під час розгляду справи, надавала свої пояснення суду щодо суті позову, клопотання про залучення/витребування документів, не заявляла.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня                     2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

 

 
Головуючий                                                                                       Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                               А.С. Сержанюк
 
                                                                                                          Є.М. Суханова