Ухвала
 
05 серпня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 522/10445/18
провадження № 61-12011ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард», про визнання недійсним договору, скасування суми боргу, припинення правовідносин,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - ПАТ «Банк Форвард» або Банк) про визнання недійсним договору, скасування суми боргу, припинення правовідносин.
 
Позов обґрунтовано тим, що 08 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Руский стандарт» (далі - ПАТ «Банк Руский стандарт»), правонаступник якого є - ПАТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 98281689 на суму у розмірі 3 200,64 грн.
 
Згідно довідки від 14 липня 2017 року вихідний № 21/69-5-75 заборгованість за вищезазначеним договором погашена ОСОБА_1 в повному обсязі.
15 жовтня 2012 року ПАТ «Банк Руский стандарт» було відкрито на її ім`я ОСОБА_1 рахунок №  НОМЕР_1 , випущено на її ім`я платіжну картку та встановлено за рішенням Банку кредитний ліміт у розмірі 13 000,00 грн під 55% річних.
 
Про умови кредитування та сукупну вартість кредиту її ніхто не ознайомлював. Договір від 15 жовтня № 100712193 безпосередньо між ОСОБА_1 та ПАТ ««Банк Руский стандарт» не укладався.
 
Наприкінці 2014 року картку було заблоковано, а з 20 жовтня 2016 року на картці ОСОБА_1 було збільшено кредитний ліміт з 13 000,00 грн до 21 700,00 грн без її згоди.
 
Вказує, що картка заблокована, вона не може нею користуватися, строк дії картки сплив у жовтні 2017 року.
 
Зазначає, що продовжує сплачувати грошові кошти через погрози від представників ПАТ «Банк Форвард». З початку 15 жовтня 2012 року до травня 2018 року ОСОБА_1 сплатила на користь відповідача 48 515,00 грн, що підтверджується розрахунком та випискою по рахунку, квитанціями, що були додані до позовної заяви.
 
Враховуючи відсутність укладеного договору та ненадання відповідачем умов користування вказаною картою ОСОБА_1 вважає, що Банком безпідставно нараховано комісії (за видачу готівки, за надання смс-послуг тощо), оплати страхового захисту, пропуск платежів, розрахункове обслуговування, направлення кореспонденції та відсотки за кредитом.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір № 100712193 про надання та використання платіжної картки між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форвард». Визнано незаконно нараховану ПАТ «Банк Форвард» позивачу ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 21 483,70 грн за договором № 100712193 про надання та використання платіжної картки. Визнано правовідносини між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форвард» на підставі заяви від 09 липня 2012 року № 98281689 припиненими.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форвард» задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року скасовано та прийнято постанову. Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форвард» про визнання недійсним договору, скасування суми боргу, припинення правовідносин залишено без задоволення.
 
У липні 2021 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просила скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
У касаційній скарзі заявник зазначає клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Перевіривши доводи указаного клопотання та враховуючи, що повний текст  оскаржуваної постанови складено 18 червня 2021 року, останнім днем на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних днів є 19 липня 2021 року) суд приходить до висновку, що відсутня необхідність для поновлення заявнику строку на касаційне оскарження, оскільки він не пропущений.
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, а саме без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 161/5267/20, від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15.
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
 
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України,  та витребування матеріалів указаної вище справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард», про визнання недійсним договору, скасування суми боргу, припинення правовідносин, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року.
 
Витребувати з Приморського районного суду міста Одеси матеріали вищезазначеної цивільної справи № 522/10445/18.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:          	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак                                                            Г. І. Усик