УХВАЛА
 
06 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 563/603/20
провадження № 61-13744ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Мороз Людмилою Святославівною, та ОСОБА_2 , підписаною ОСОБА_3 , на постанову Рівненського апеляційного суду від 15 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У липні 2020 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом про стягнення 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 липня 2021 року в складі колегії суддів Гордійчук С. О., Боймиструк С. М., Ковальчук Н. П. рішення Корецького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
14 серпня 2021 року ОСОБА_1 через представника засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду.
25 серпня ОСОБА_2 через представника засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 15 липня 2021 року.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ціна позову у справі № 563/603/20 становить 100 000 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове для нього значення, оскільки ОСОБА_2 використовуючи оскаржувану постанову апеляційного суду принижуватиме його, розповідатиме сусідам та знайомим про те, що вона довела в суді спричинення ОСОБА_1 моральних страждань та стягнула з нього моральну шкоду, чим вплине на його репутацію та гідність. Проте не обґрунтовує в чому полягає фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та винятковість.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суди розглянули справу в спрощеному провадженні помилково, оскільки справа має виняткове значення для неї, так як досудове слідство тривало десять років та велося з грубим порушенням процесуальних норм, що застосовується в кримінально-процесуальному законодавстві України і докази наведені суду потребують ретельного дослідження у судовому процесі у позовному провадженні, проте не обґрунтовує чому ця справа має виняткове для неї значення.
Посилання у касаційних скаргах на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду з оскарженими судовими рішеннями, й, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга має виняткове значення чи стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,       № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE                    v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Мороз Людмилою Святославівною, та ОСОБА_2 , підписаною ОСОБА_3 , на постанову Рівненського апеляційного суду від 15 липня 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                     Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                          В. І. Крат
 
                                                                                                                           М. М. Русинчук