КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
Справа № 33/824/2994/2021   Категорія: ч. 1 ст. 44-3 КУпАП 
Головуючий в суді першої інстанції: Агафонов С.А.
Головуючий  в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.

ПОСТАНОВА         

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 липня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

                                                        ВСТАНОВИВ:
 
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року   ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.
Як встановив суд, 07.04.2021 року о 09.33 год. в м. Києві по просп. Повітрофлотський, 77, перебуваючи на робочому місці, начальником АЗС №50  ОСОБА_1  не забезпечено контроль за:
- працівниками, які використовували захисні маски, які не прикривали ніс;
- відсутнє маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції, не менше як 1,5 м.;
- відсутній температурний скринінг працівників закладу;
- відсутні інформаційні матеріали на вході до закладу, де встановлено обмеження щодо максимальної кількості осіб одночасного перебування в ньому,
що зафіксовано засобами фото- та/або відеотехніки (за наявності), чим порушив вимоги ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.п. 1, 12 п. 3 та ост. абз. п. 3 постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами, що є порушенням правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-епідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. На підставі вищевикладеного на  ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 371 від 07.04.2021 року.  
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився з постановою суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, зазначивши при цьому, що висновок суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим, тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складуадміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Так, суд першої інстанції не врахував, що диспозиція норми закону в частині дій, які поставлені у вину ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення, є бланкетною. 
При цьому, ОСОБА_1 працює начальником АЗС №50 та є найманим працівником ТОВ «СІТІ ОІЛ ЛТД», яке здійснює господарську діяльність, що полягає в роздрібній торгівлі рідким, газоподібним паливом, подібними продуктами та іншими супутніми товарами на орендованих автозаправних станціях, які знаходяться на території м. Києва та Київської області. Тобто, ТОВ «СІТІ ОІЛ ЛТД» є безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність із надання послуг, відповідно ОСОБА_1 , який є начальником на АЗС 50, не є безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснював господарську діяльність, тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення. 
Крім того, судом безпідставно не прийнято до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він детально виклав усю ситуацію, що мала місце 07.04.2021 року до і під час проведення перевірки на АЗС №50. Дані пояснення свідчать про те, що на АЗС по АДРЕСА_2 , починаючи з часу введення карантинних обмежень і на даний час продовжують знаходитись необхідні інформаційні матеріали та маркування, у тому числі щодо профілактики коронавірусної хвороби та порядку перебування відвідувачів на автозаправній станції, а тому відсутня подія адміністративного правопорушення.  
Безпідставно не були прийняті до уваги судом письмові пояснення працівників АЗС №50 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу подій 07.04.2021 року, надані суду до моменту розгляду справи.
Також, апелянт посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 07.04.2021 року за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено посилання на пункти або підпункти протоколу Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради та постанови Головного державного санітарного лікаря України, хоча протокол про вчинення адміністративного правопорушення повинен містити посилання на конкретний пункт, підпункт чи абзац певного нормативно-правового акту, який встановлює заборону чи певні вимоги, які начебто були порушені.   
Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Також ОСОБА_1 у скарзі просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, пропущений ним з поважних причин, посилаючись, зокрема, на те, що постанову від 28.05.2021 року він отримав на руки лише 31.05.2021 року, а вчасне підготування правової позиції та документів являється складною процедурою. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що вирішення даної справи значною мірою вплине на обсяг його прав та обов`язків та має для нього вирішальне значення.  
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення №371 від 07.04.2021 року; даними листа-опитувальника з дотримання суб`єктами господарювання обмежувальних протиепідемічних заходів, визначених Постановою КМУ від 09.12.2020 року №1236; даними наказу №15-АГ від 19.03.2021 року та іншими доказами. 
Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.
Так, диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра. На вході до передбачених цим пунктом закладів, місць проведення заходу, де встановлено обмеження щодо максимальної кількості осіб залежно від площі, розміщуються інформаційні матеріали із зазначенням можливої максимальної кількості відвідувачів.
Як вбачається з Протоколу про адміністративне правопорушення № 371 від 07.04.2021 року (а.с.4), перебуваючи на робочому місці, начальником АЗС №50 ОСОБА_1 не забезпечено контроль за:
-         працівниками використовувались захисні маски, які не прикривали ніс;
-         відсутнє маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції, не менше як 1,5 метра;
-         відсутній температурний скринінг працівників закладу;
-         відсутні інформаційні матеріали на вході до закладу, де встановлено обмеження, щодо максимальної кількості осіб перебування одночасно в ньому,
чим порушив вимоги статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», підпункту 1, 12 та останнього абзацу пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами, підпункт пункт протоколу Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації) від 2021 № (без посилання на пункти протоколу), пункт постанови Головного державного санітарного лікаря України № від року (без посилання на пункти постанови), що є порушенням правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-епідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, за що передбачена відповідальність ч.1 cт.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (КУпАП).
Суд першої інстанції, обґрунтовуючи порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, вважав встановленим та доведеним факт порушення ОСОБА_1  обмежувальних протиепідемічних заходів, визначених Постановою КМУ від 09.12.2020 року №1236 (зі змінами), а саме:
- допуск осіб (відвідувачів) та перебування в закладі лише у вдягнутих засобах індивідуального захисту, зокрема респіраторах або захисних масках, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно;
- нанесення маркувань для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метри;
- наявність на вході до закладу, де встановлено обмеження щодо максимальної кількості осіб залежно від площі,інформаційних матеріалів із зазначенням можливої максимальної кількості відвідувачів. 
У наявних у матеріалах справи письмових поясненнях (а.с.16-20) ОСОБА_1 зазначив, що: «Усі необхідні інформаційні матеріали почали розміщуватись на всіх АЗС ТОВ «СІТІ ОІЛ ЛТД», у тому числі і на АЗС, яка знаходиться по  АДРЕСА_2 , починаючи з березня 2020 року, після запровадження в Україні карантину та необхідних обмежувальних заходів. Кількість інформаційних матеріалів на АЗС збільшувалась та/або змінювалась, в залежності від вимог, які встановлювались Кабінетом Міністрів України, Головним державним санітарним лікарем України, Постійною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Київської міської державної адміністрації й іншими органами. Таким чином, на АЗС яка знаходиться по  АДРЕСА_2  постійно знаходяться усі необхідні інформаційні матеріали, у тому числі, які стосуються профілактики коронавірусної хвороби, вимог щодо носіння засобів індивідуального захисту, порядку перебування відвідувачів (покупців) на АЗС, інформації із зазначенням можливої максимальної кількості відвідувачів та маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра. Враховуючи, що необхідні інформаційні матеріали потрібно було вивішувати у торговельних закладах з моменту прийняття або введення в дію відповідного нормативного документа щодо карантинних заходів, вони оперативно друкувались працівниками ТОВ «СІТІ ОІЛ ЛТД» на звичайному папері та вивішувались на вході до торговельного залу АЗС. Також маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра наносилось клейкою плівкою на підлогу та постійно оновлювалось при затиранні останньої. Зрозуміло, що цілодобовий режим роботи на АЗС та зміна погодних умов призвели до необхідності постійно оновлювати інформаційні матеріали, які були надруковані на звичайному папері та вивішені на вході до торговельного залу АЗС Товариства та клейкої плівки (маркування для перебування в черзі). 07.04.2021 року, до проведення на АЗС перевірки службовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві дотримання вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину на території міста Києва, ОСОБА_1 , як начальником АЗС, було організовано роботи щодо заміни інформаційних матеріалів, виготовлених на звичайному папері та вивішених на входах до АЗС, на нові інформаційні матеріали. Також, для зручності покупців, які зазвичай здійснюють заправку автомобілів на АЗС або зранку або увечері, було вирішено здійснити заміну цих інформаційних матеріалів ближче до 12-ї години дня. Саме під час проведення працівниками АЗС робіт по заміні інформаційних матеріалів (коли інформація на звичайному папері вже була знята з вхідних дверей до торговельного залу АЗС та маркування з підлоги для заміни на нові) службові особи Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві розпочали проведення контрольних заходів на АЗС. Тому у осіб, які здійснювали перевірку АЗС, склалось помилкове враження про начебто відсутність на АЗС необхідних інформаційних матеріалів».
В апеляційному суді ОСОБА_1 дав аналогічні пояснення, зазначивши, що на початку робочого дня 07.04.2021 року він, як керівник, організовував роботу на АЗС №50, при цьому дав вказівку прибиральниці ОСОБА_2 зняти затерту плівку на підлозі та замінити її новою, помивши перед цим підлогу, а товарознавця ОСОБА_4 попросив замінити інформаційне оголошення з попереджувальною інформацією, вивішене при вході до АЗС, на нове. Саме під час виконання цих завдань ОСОБА_1 , до АЗС близько 9 години ранку зайшла комісія, яка, не зважаючи на пояснення вищевказаних осіб, склала протокол про порушення ОСОБА_1 карантинних обмежень в частині відсутності на підлозі маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції не менше 1,5 м. та відсутності інформаційних матеріалів на вході до закладу. Крім того, комісія зазначила про порушення працівниками АЗС режиму використання захисних масок, оскільки у прибиральниці та касира маски не прикривали ніс. Щодо цього ОСОБА_1 пояснив апеляційному суду, що захисні маски працівники носять постійно, не знімаючи, однак прибиральниця ОСОБА_2 в момент прибуття комісії якраз мила підлогу, щоб наклеїти нову плівку, нахилилась, і в цей момент маска сповзла у неї з носа, а касир ОСОБА_3 носить окуляри, які від перепаду температури у приміщенні часто запотівають, тому вона змушена постійно знімати їх і протирати. Коли вона в черговий раз протирала окуляри і приспустила для цього з носу маску, один із клієнтів, який виявився перевіряючим, зробив їй зауваження, після чого касир маску поправила.   
Свідок ОСОБА_2 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність, в апеляційному суді зазначила, що працює прибиральницею на АЗС №50 ТОВ «СІТІ ОІЛ ЛТД». Також зазначила, що усі карантинні обмеження та правила з моменту їх введення у березні 2020 року на АЗС суворо дотримуються, зокрема, усі працівники та відвідувачі знаходяться у приміщенні АЗС у захисних масках, на вході до АЗС розміщене інформаційне оголошення про перебування у приміщенні АЗС не більше 4-х осіб одночасно, на підлозі у приміщенні АЗС наклеєна стрічка для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метри. Разом з тим, дана стрічка затирається ногами відвідувачів, тому її регулярно оновлюють. 07.04.2021 року на початку робочого дня ОСОБА_1 дав вказівку ОСОБА_2 зняти стару затерту стрічку, помити підлогу та наклеїти нову. Знявши стару стрічку, ОСОБА_2 почала мити підлогу, нахилилась, маска сповзла з її носа і саме в цей момент до приміщення увійшла комісія, яка, не представившись, почала оглядати приміщення.  
Свідок ОСОБА_4 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність, в апеляційному суді зазначила, що працює товарознавцем на АЗС №50 ТОВ «СІТІ ОІЛ ЛТД». Також зазначила, що усі карантинні обмеження та правила з моменту їх введення у березні 2020 року на АЗС суворо дотримуються, зокрема, усі працівники та відвідувачі знаходяться у приміщенні АЗС у захисних масках, на вході до АЗС розміщене інформаційне оголошення про перебування у приміщенні АЗС не більше 4-х осіб одночасно, на підлозі у приміщенні АЗС наклеєна стрічка для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метри. Оскільки інформаційне оголошення друкувалося на звичайному папері та висіло ззовні на дверях, його доводилось періодично оновлювати. 07.04.2021 року з самого ранку ОСОБА_1 попросив ОСОБА_4 надрукувати нове інформаційне оголошення, у зв`язку із чим вона зняла оголошення, що висіло на дверях, однак нове оголошення повісити не встигла, оскільки на АЗС близько 09 години ранку зайшла комісія, яка в подальшому склала відносно ОСОБА_1 протокол за порушення правил карантину.  
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд першої інстанції в основу свого рішення поклав протокол про адміністративне правопорушення №371 від 07.04.2021 року та данілиста-опитувальника з дотримання суб`єктами господарювання обмежувальних протиепідемічних заходів, визначених Постановою КМУ від 09.12.2020 року №1236. Проте, зазначені у них обставини не підтверджуються жоднимиіншими доказами, носії фото-відео фіксації правопорушення, пояснення свідків, які б це підтвердили, в матеріалах справи відсутні.
Крім того інформація, викладена у протоколі, не повністю відповідає інформації, вказаній у листі-опитувальнику. Зокрема, у протоколі в якості порушення ОСОБА_1 карантинних заходів вказано, в тому числі, про відсутність температурного скрінінгу працівників закладу, а у листі-опитувальнику такого порушення не зазначено.
При цьому протокол, не містить відомостей про обсяг повноваженьОСОБА_1 , як посадової особи, матеріали справи також не містять доказів, що вінбувкерівником або іншою посадовою особою.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» /далі - Закон/ організація та проведення профілактичних і протиепідемічних заходів покладається, в тому числі, й на громадян.
Відповідно до ст. 29 Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
У відповідності до  ст. 41 Закону особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється "жовтий" рівень епідемічної небезпеки.
Відповідно до Особливого порядку проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних та інших заходів у м. Києві на час ліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня, яка відноситься до категорії «Медико-біологічної НС код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб», затвердженого Розпорядженням КМДА № 62 від 01.07.2020, забезпечення дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширенню короновірусної хвороби COVID-19, порушення яких зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та встановлено судом, належить виключно до компетенції суб`єкта господарювання, від імені якого діє певна посадова особа.
Співробітники органів державної санітарно-епідеміологічної служби, які згідно ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП, зобов`язані збирати докази для підтвердження обставин, вказаних ними в протоколі, доказів того, що  ОСОБА_1 є посадовою особою ТОВ  «СІТІ ОІЛ ЛТД» не надали, тобто не надали доказів вчинення ним правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 44-3 КУпАП. 
Враховуючи викладене, слід зробити висновок, що суддя районного суду формально обґрунтував своє рішення матеріалами справи, зокрема,протоколом про адміністративне правопорушення талистом-опитувальником, але належноїоцінки наявним в матеріалах справи документам не надав,свідків не допитав,фактичні обставини справи не з`ясував, та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Апеляційний суд також зауважує, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Частиною третьою ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом, в зв`язку із чим постанова суддісуду першої інстанції від 28 травня 2021 року є необґрунтованою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови судді Солом`янськогорайонного суду м. Києва від 28 травня 2021 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
 
Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду                                                            Ю.О.Матвієнко