УХВАЛА

23 вересня 2021 року 
м. Київ
Справа №  925/393/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Кібенко О.Р., 

розглянувши касаційну скаргу Автогаражного кооперативу "Аврора 3"

на постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Євсіков О.О., судді - Попікова О.В., Корсак В.А.)
від 23.07.2021

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в особі відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ"
до Автогаражного кооперативу "Аврора 3"
про стягнення 48 952,30 грн за теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

1.          Позивач звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії № 722 від 01.08.2012 у розмірі 48 952,30 грн.

2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2020 року позивач відповідно до підпункту 2 пункту 2 постанови НКРЕКП від 17.12.2019 № 2884 "Про накладення штрафу на ПрАТ "Черкаське хімволокно" за порушення Ліцензійних умов з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, необхідності усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання" здійснив перерахунок вартості теплової енергії, поставленої відповідачу у листопаді - грудні 2018 року. Позивач здійснив перерахунок та нарахував відповідачу різницю вартості спожитої теплової енергії за тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 29.12.2015 № 3225 (із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 27.02.2018 № 239) і тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 404.

3.          Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.04.2021 у задоволенні позову відмовлено.

4.          Суд першої інстанції виходив з того, що грошові зобов`язання за виконаним договором на момент звернення позивача з позовом у відповідача відсутні; зміна ціни, тарифу, вартості послуги не допускається за виключенням здешевлення послуги у спірному періоді; вимоги НКРЕКП до позивача про перерахунок тарифу не можуть бути застосовані позивачем до відповідача до припиненого належним виконанням договору у спірні періоди опалювального сезону.

5.          23.07.2021 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове рішення, яким позов задовольнив повністю. Стягнув з відповідача на користь позивача 48 952,30 грн заборгованості за поставлену теплову енергію та 2 270,00 грн судового збору.

6.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з тим, що відповідач повністю не розрахувався з позивачем за отриману теплову енергію за тарифом 1590,88 грн/Гкал, який встановлено НКРЕКП за період листопад - грудень 2018 року, тобто договір за цей період не виконаний.У матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем донарахованої йому вартості спожитої теплової енергії упродовж листопада - грудня 2018 року відповідно до діючих тарифів за договором, вартість якої позивачем розраховано правильно.

7.          21.08.2021 відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8.          Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

9.          Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

10.          Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках. 

11.          Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

12.          Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 ГПК України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2270,00 грн = 227 000,00 грн).

13.          Скаржник зазначає, що справа є малозначною, проте підлягає оскарженню за підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України. Скаржник вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок єдиної правозастосовчої практики в аналогічних справах, посилаючись на справу № 925/875/20, в якій суди першої та апеляційної інстанцій у задоволенні позовних вимог відмовили, а також справи № 925/688/21, № 925/486/21, № 925/487/21, № 925/313/21, № 935/832/21, в яких суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив.

14.          З огляду на наявність у провадженні судів першої та апеляційної інстанцій справ за позовом цього позивача про стягнення донарахованої у лютому 2020 року заборгованості за спожиту у листопаді-грудні 2018 році теплову енергію до різних відповідачів, кількість яких лише зростатиме, скаржник вважає, що справа становить значний суспільний інтерес. 

15.          Також скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для скаржника, оскільки він є неприбутковою організацією, немає на балансі нерухомості, здійснює обслуговування останньої та існує лише за рахунок членських внесків, сплачених виключно фізичними особами. Примусове стягнення такої значної для скаржника суми паралізує його діяльність, унеможливить поточні виплати орендної плати за землю, заробітної плати, розрахунків за електроенергію та воду. 

16.          Вивчивши доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

17.          Верховний Суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи, посилання на різне вирішення справ нижчими інстанціями не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, адже прийняття рішень у вказаних скаржником справах пов`язані з різними фактичними обставинами, які були встановлені судами під час розгляду справ.

18.          Крім того, доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, при цьому, сама по собі незгода сторони з оцінкою судом конкретних обставин справи не може бути підставою для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

19.          Щодо твердження про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має для скаржника виняткове значення Верховний Суд зазначає, що незгода з ухваленим рішенням суду апеляційної інстанції не свідчить про її незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача є звичайним передбачуваним процесом.

20.           Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судами попередніх інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

21.          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

22.          Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Автогаражного кооперативу "Аврора 3" у справі № 925/393/21 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

23.          У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 3 статті 287, пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 925/393/21 за касаційною скаргою Автогаражного кооперативу "Аврора 3" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                            І. Кондратова

Судді                                                                                                        Н. Губенко

                                                                                                                 О. Кібенко